2/130/1437/2026
130/1080/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Грушковської Л.Ю.,
за участі секретаря Рекало Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача 01.04.2026 року звертається до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь товариства 39 059 грн, а також 2 662,40 грн судового збору та 5 000 грн витрат на правову допомогу. Позов обґрунтовує невиконанням відповідачем умов договору кредитної лінії № 255773164 від 19.05.2025 року, який був укладений з ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" шляхом обміну електронними повідомленнями і підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким він отримав кредит в сумі 13 200 грн, а ТОВ згодом уклало договір факторингу з позивачем. На підтвердження позовних вимог представник позивача надає копію договору факторингу, відомості про перерахування кредиту на картку відповідача, розрахунок заборгованості відповідача, копії договору кредитної лінії, банківських документів.
Ухвалою суду від 14.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання.
Представник позивача ТОВ Таліон Плюс» в поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність.
Ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі була надіслана відповідачеві рекомендованим листом за дійсною адресою зареєстрованого місця проживання. Однак, 16.06.2026 року на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку – суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин сьомої та восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.
Відповідач заяви про неможливість подання відзиву на позов через введення воєнного стану у країні, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавав.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Дослідивши матеріали справи суд зазначає таке.
З матеріалів справи встановлено, що 19.05.2026 року між ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" і відповідачем шляхом обміну електронними повідомленнями укладений договір кредитної лінії № 255773164, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 13200 грн, строк дії договору - до 19.05.2025 року.
19.05.2025 року ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" перерахувало на картковий рахунок відповідача, вказаний ним при подані заявки на отримання кредиту, грошові кошти в сумі, відповідно, 13200 грн, що підтверджується наданою АТ «Універсал банк» інформацією. 
23.09.2025 року між ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № МВ-ТП/54, згідно з яким товариство відступило фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги. Про що повідомило відповідача листом.
Отже, до позивача перейшло право вимоги, в тому числі, і за договором кредитної лінії № 255773164 від 19.05.2025 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача. На підтвердження факту укладення даного реєстру та відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» первісним кредитором були передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту відповідачеві. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.
Суд вважає, що вказані договори, а також інші документи, копії яких долучено до позовної заяви, у відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України є правомірними та чинними, оскільки докази про протилежне у матеріалах справи відсутні.
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за умовами вказаного кредитного договору у відповідача виникла заборгованість в розмірі 39 059,54 грн, з яких 12554,27 грн прострочених платежів по тілу кредиту, 25713,27 грн прострочених платежів по процентах за користування кредитом, що видно із відповідних розрахунків, наданих позивачем.
Згідно з адвокатським ордером, договором про надання правничої допомоги, актом приймання наданих послуг, платіжної інструкції про переказ коштів, ТОВ "Таліон Плюс" користувалось юридичними послугами адвокатського об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій», який перерахувало 5 000 грн, що підтверджується копіями ордеру, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договору про надання правової допомоги, додаткової угоди до нього, акту приймання-передачі наданих послуг, платіжної інструкції переказу коштів в сумі 5 000 грн.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
З положень статті 11 ЦК України вбачається, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частинами першою, другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку первісному кредитору та позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідачки суми фактично отриманих нею кредитних коштів.
Також наявні підстави і для стягнення з відповідача процентів за користування кредитами, оскільки як зазначено вище, відповідач підписав кредитний договір в яких сторонами узгоджено умови кредитування, тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, зокрема щодо нарахування відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості за сумами кредитів та відсотками, то така заборгованість підлягає стягненню.
Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, при зверненні до суду в електронній формі, сплачено судовий збір із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто з у розмірі 2662,40 грн .
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд звертає увагу на таке. 
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, ураховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони, саме тому витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (адреса: вул. Жабинського, 13, м. Чернігів, 14017, код ЄДРПОУ 39700642) заборгованість за кредитним договором № 255773164 від 19.05.2025 року в розмірі 39 059 грн 54 коп, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 662 грн 40 коп та 5 000 грн витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя