Унікальний номер справи 752/2842/21
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/9082/2026
Головуючий у суді першої інстанції К. В. Машкевич
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач 

Постанова
Іменем України

15 липня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

секретар судового засідання Комар Л. А.

учасники справи 

заявник Приватне акціонерне товариство «Акціонерна 
компанія «Київводоканал»

заінтересована особа старший державний виконавець Голосіївського 
районного відділу державної виконавчої служби у 
місті Києві Центрального міжрегіонального 
управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедик 
Богдан Ярославович

заінтересована особа ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», подану представником Мошко Ніною Василівною, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року, постановлену у складі судді К. В. Машкевич, в приміщенні  Голосіївського районного суду м. Києва,

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі по тексту ПРАТ «АК «Київводоканал», Товариство) звернулося до суду із скаргою на рішення державного виконавця, просить визнати неправомірними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедика Б.Я. з винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19 червня 2025 року в виконавчому провадженні № НОМЕР_1; скасувати постанову від 19 червня 2025 року в виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про повернення виконавчого документа; зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедика Б.Я. відновити виконавче провадження № НОМЕР_1 та вжити заходи для виконання рішення суду.
Посилається на те, що рішенням Голосіївського районного суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за надані послуги. 27 жовтня 2021 року в справі був виданий виконавчий лист. 25 квітня 2024 року старшим державним виконавцем Кедиком Б.Я. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1. 19 червня 2025 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження, яке наявне в АСВП, відсутня інформація про перевірку майна боржника за місцем проживання чи перебування, відсутній акт державного виконавця про перевірку майнового стану за підписом боржника, відсутня декларація про майновий стан та доходи. Крім того, в матеріалах АСВП відсутня довідка з Державного реєстру речових прав. З урахуванням цього, просить задовольнити скаргу.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року в задоволенні скарги ПРАТ «АК «Київводоканал» на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедик Б.Я., боржник ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року ПРАТ «АК «Київводоканал», через представника Мошко Н.В. подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд розглядаючи скаргу не встановив всі обставини справи, які мають значення для ухвалення судового рішення по суті скарги.
Так, відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Зауважує, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_2 в Автоматизованій системі виконавчого провадження (за інтернет - адресою: https://asvpweb.miniust.gov.Ua/#/search-debtors) відсутня інформація щодо оголошення у розшук боржника. Також матеріали зазначеного виконавчого провадження не містять Акту державного виконавця, на який посилається суд першої інстанції, про те що боржника за вказаною у виконавчому документі адресою не розшукано. Окрім того, відсутня інформація щодо наявності у боржника нерухомого майна.
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що відсутність інформації з Державного реєстру речових прав щодо наявності у боржника нерухомого майна, позбавляє можливості визначити місцезнаходження такого майна та його кількості. Державним виконавцем не було використано всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. 
Заінтересована особа старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедик Б.Я., боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника ПРАТ «АК «Київводоканал» - Москаленко А.А., підтримав подану Товариством апеляційну скаргу, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року просив скасувати, скаргу ПРАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення державного виконавця задовольнити. 
Заінтересована особа старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедик Б.Я., боржник ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись у відповідності до вимог закону. Будь - яких заяв чи клопотань станом на день розгляду справи до апеляційного суду від вказаних осіб не надходило. Колегія суддів розцінила причини неявки старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедика Б.Я., боржника ОСОБА_1 в судове засідання як неповажні та вважала за можливе розглянути справу за відсутності вказаних осіб.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника ПРАТ «АК «Київводоканал» Москаленка А.А., який брав участь у розгляді справ в режимі відеоконференцзв`язку, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року був задоволений позов ПРАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з Саранчі на користь ПРАТ «АК «Київводоканал» 43 128, 05 грн заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, 3 329, 05 грн річних, 10 138, 00 грн інфляційних збитків, а також 2 270, 00 грн судового збору.
27 жовтня 2021 року по справі був виданий виконавчий лист, який стягувачем був пред`явлений до виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Постановою старшого державного виконавця Кедика Б. Я. від 25 квітня 2024 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1. Постановою старшого державного виконавця від 19 червня 2025 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що з виконавчого провадження НОМЕР_2 вбачається, що державним виконавцем вживалися передбачені законом заходи для виконання рішення суду. Згідно з Актом державного виконавця боржника за вказаною у виконавчому документі адресою не розшукано. Крім того, постановами державного виконавця накладено арешт на майно та грошові кошти боржника, а також отримана інформація про відсутність у останнього доходу.
Що стосується відсутності ПрАТ «АК «Київводоканал», а також декларації про майновий стан боржника суд врахував ту обставину, що у разі, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється, отже, у такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення суду за рахунок іншого майна боржника.
Таким чином, суд дійшов висновку, що виходячи з суми заборгованості, стягнення на житло та земельну ділянку боржника не могло бути звернуто, а отже відсутність інформації з Державного реєстру речових прав у матеріалах виконавчого провадження не дає підстав для висновку про неправомірність дій, рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа.
Перевіряючи таке твердження суду, з огляду на доводи поданої ПРАТ «АК «Київводоканал» апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Важливим також є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
З урахуванням наведеного, судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.
У статті 1 Закону «Про виконавче провадження» закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Так, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно ч. 1, 3, 4, 5 ст. 18 України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець має повноваження викликати боржника для з`ясування інформації щодо майнового стану, доходів, причин невиконання рішення суду та іншої інформації про боржника, які необхідні державному виконавцю в цілях вжиття заходів примусового виконання рішення або здійснити вихід за адресою, встановленою виконавчим документом, та здійснити дії перевірки майнового стану боржника.
Так, в матеріалах цивільної справи наявна копія виконавчого провадження № НОМЕР_1, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем вживалися передбачені законом заходи для виконання рішення суду.
Згідно з Актом державного виконавця від 02.04.2025 № ВП 7485, боржника за вказаною у виконавчому документі адресою не розшукано (а.с. 53). 
Державним виконавцем зроблено запити до Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України та отримано інформацію про відсутність у останнього доходу.
Також отримано відповідь на запит до Міністерства внутрішніх справ України про відсутність даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби (а.с. 56).
Постановою державного виконавця ВП № НОМЕР_1 від 10.05.2024 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с. 59). 
За інформацією ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області боржник ОСОБА_1 за вказаною в виконавчому документі адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованим не значиться.
Окрім того, судом направлялись повістки боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак до суду повернулися поштові відправлення без вручення адресату з відміткою про причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою. (а.с. 28, 37, 41). 
Зважаючи на наведене, дії державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження, були направлені на виконання рішення суду.
Однак, на думку колегії суддів, державним виконавцем не вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для реального виконання рішення суду щодо стягнення коштів з боржника зважаючи на наступне. 
Відповідно до частини першої та частини четвертої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (надалі - Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Та у разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи здійснюється опис та арешт цього майна.
Частиною першою ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Згідно ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майо (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Слід зауважити, що у матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_1 відсутні інформація, що державним виконавцем було зроблено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності у боржника за виконавчим провадженням такого майна, що позбавляє можливості визначити місцезнаходження такого майна та його кількість. 
Отже, слід дійти висновку, що державним виконавцем не було використано всі надані йому права та повноваження визначені Закону України «Про виконавче провадження», необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. 
Розглядаючи скаргу, суд не звернув увагу на те, що за відсутності витягу з Державного реєстру речових прав неможливо визначити майновий стан боржника та чи володіє останній єдиним житлом та дійшов передчасного висновку, що стягнення на житло та земельну ділянку боржника не могло бути звернуто, а отже відсутність інформації з Державного реєстру речових прав у матеріалах виконавчого провадження не дає підстав для висновку про правомірність дій державного виконавця.
Враховуючи встановлені фактичні обставини, колегія суддів вважає, що державний виконавець при винесені постанов про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчими провадженнями ВП № 7485149 не у повній мірі діяв у відповідності до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.
Державний виконавець зобов`язаний перевірити майновий стан боржника, він має право на отримання інформації з Державного реєстру речових прав про наявність або відсутність у боржника нерухомого майна, чого ним не було зроблено. За таких обставин державним виконавцем було прийнято передчасне рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є неправомірною, а тому вона підлягає скасуванню. Оскільки суд скасовує постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедик Б. Я. про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.06.2025 у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1, відповідно виконавче провадження вважається поновленим и зобов`язувати державного виконавця поновити виконавче провадження відсутні підстави. Суд зобов`язує державного виконавця перевірити майновий стан боржника ОСОБА_1 щодо наявного у нього нерухомого майна. 
Тому суд апеляційної інстанції частково задовольняє скаргу  ПРАТ «АК «Київводоканал» на рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», подану представником Мошко Ніною Василівною, задовольнити частково.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року скасувати. 
Скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедик Богдан Ярославович, боржник ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедик Богдана Ярославовича про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.06.2025 у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1.
Скасувати постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кедик Богдана Ярославовича про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.06.2025 у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1.
Зобов`язати державного виконавця перевірити майновий стан боржника ОСОБА_1 щодо наявного нерухомого майна. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 24 липня 2026 року.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна