1	Справа № 748/2548/25  2/335/75/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі
головуючого судді Геєць Ю.В., 
за участю секретаря судового засіданні Кузьмич Ю.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів взятих в борг, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів взятих в борг. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у липні - серпні 2023 відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти на загальну суму 162 032,00 грн. без складення розписки, однак всі платежі здійснювались у безготівковій формі. Після 10.09.2024 відповідач припинив виходити на зв`язок із позивачем, ігнорував звернення. 01.10.2024 представником позивача на ім`я відповідача було надіслано досудову вимогу щодо погашення боргу.
У результаті розгляду досудової вимоги, відповідач частково виконав свої зобов`язання та сплатив на рахунок позивача 15 050 грн. у рахунок погашення заборгованості.
На день подання позову сума основної непогашеної заборгованості становить 146 982 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку.
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 09.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.
07.07.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 14.07.2026.
Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що у липні - серпні 2023 року ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 162 032,00 грн. без складення розписки. 
Всі платежі здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями щодо перерахування відповідачу наступних сум: 28.08.2023 - 15050 грн., 24.08.2023 - 30050 грн., 23.08.2023 - 10050 грн., 23.08.2023 - 10050 грн., 22.08.2023 - 10050 грн., 20.08.2023 - 15050 грн., 16.08.2023 - 30050 грн., 12.08.2023 - 15050 грн., 12.08.2023 - 5025 грн., 11.08.2023 - 10050 грн., 10.08.2023 - 3015 грн., 09.08.2023 - 3015 грн., 05.08.2023 - 4020 грн., 25.07.2023 - 1507 грн., таким чином між позивачем та відповідачем склалися договірні правовідносини щодо надання грошових коштів у борг. Зокрема, у переписці між сторонами в месенджері Viber містяться чіткі звернення відповідача з проханням надати грошові кошти в борг, а також неодноразові обіцянки з його боку повернути вказані кошти у найкоротші строки.
14.03.2024 позивач повідомив відповідача про зміну банківських реквізитів та надав новий номер картки для перерахування грошових коштів з метою часткового або повного погашення боргу, про що свідчить переписка між сторонами в месенджері Viber.
01.10.2024 представником позивача на ім`я відповідача було надіслано досудову вимогу щодо погашення боргу, на виконання якої 24.11.2024 відповідач частково виконав свої зобов`язання та сплатив на рахунок позивача 15 050 грн. у рахунок погашення заборгованості, про що свідчить квитанція про отримання коштів.
Факт отримання у борг коштів та їх неповернення підтвердив в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передаваня грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (банківська виписка).
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Якщо строк не встановлений відповідно до ст. 530 ЦК України повернення відбувається протягом 7 днів після письмової вимоги.
Стаття 205 ЦК України встановлює, що правочин є дійсним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов (сума, строк, обов`язок повернути).
Верховний Суд (Касаційний цивільний суд), постанова від 12.11.2020 у справі № 154/3443/18 висловив, що переказ на карту сам по собі може підтверджувати виконання боргового зобов`язання. Якщо кошти були переведені, а не повернуті - це підтверджує, що борг не виконаний.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України.
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.
У постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, зазначено, що відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23) зазначила, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, враховуючи положення ст.ст. 16, 1048 ЦК України; ст.ст. 10, 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1469 грн. 82 коп.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів взятих в борг - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти взятих в борг в розмірі 146 982 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1469 грн. 82 коп. 
Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 14.07.2026 року.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса ВПО: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.В.Геєць