Тарутинський районний суд Одеської області 
_________________________________________________________________________
Справа №514/1967/24
Провадження по справі № 2/514/297/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року    с-ще Бессарабське
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кирилюк І.М.,
при секретарі Куруч І.П., Царан К.П.,
за участю представника позивача – адвоката Реви С.Л.,
представників відповідача – Чумак Р.М.,Тарасюк С.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області, третя особа – Арцизька державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1 – адвокат Рева С.Л. (діє за дорученням, виданим Південним регіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги від 04.12.2024 року № 2122 та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю) звернулась до суду з позовом до Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області, третя особа – Тарутинська державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Вимоги мотивує тим, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_2 .
Спадщина складається із земельної ділянки площею 4,39 га умовних кадастрових гектарах відповідно до поділу земель КСП (СПК) «Прогрес» на території Вознесенської другої сільської ради Тарутинського району Одеської області (на цей час відноситься до - Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області). 
Право на земельну частку (пай) належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії ОД № 314198, виданого йому як члену КСП «Прогрес», та зареєстрованому в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку за № НОМЕР_1 . 
На час відкриття спадщини частина права на земельну ділянку за сертифікатом була реалізована шляхом отримання в натурі на місцевості земельної ділянки площею 3,4101 га та отриманням її у власність. 
Право на залишок земельної частки (пай) площею 0,82 умовних кадастрових гектарів (із нерозділених земель консервації), що належало спадкодавцю за життя на підставі сертифікату, позивач позбавлена можливості реалізувати оскільки оригінал сертифіката після виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку у 2011 році був вилучений у спадкодавця.
Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування на невикористану земельну частку (паю), а орган місцевого самоврядування відмовив позивачці у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0.82 умовних кадастрових гектарів згідно поділу земель КСП «Прогрес», оскільки відсутні правовстановлюючі документи на підтвердження цього права.
З огляду на зазначене, представник позивача вважає, що порушено право позивача як спадкоємця на залишок земельної частки (паю), яке за життя мав її чоловік і не реалізував з обставин, що не залежали від нього. Тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати за позивачем право на земельну частку (пай) площею 0,82 умовних кадастрових гектарів в колективній власності КСП «Прогрес» в порядку спадкування в судовому порядку.
Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 20 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні за клопотанням позивача суд витребував спадкову справу № 366/2011 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , долучив до справи належним чином завірені копії документів на підтвердження прав спадкодавця на земельну частку (пай) - витяг з книги реєстрації сертифікатів КСП «Прогрес», розпорядження райдержадміністрації про затвердження розрахунку земельного КСП «Прогрес» та його розміру, розпорядження про передачу у приватну власність земельних часток (паїв) колишнього КСП громадянам, які виявили бажання отримати частку (пай) в натурі на місцевості на території Вознесенської сільської ради ( рішення від 06.05.2004 № 155/А-2004), завірену копію сертифікату на право на земельну частку пай, виданого ОСОБА_2 позивача.
Ухвалою від 05 травня 2025 року у зв`язку з реорганізацією у структурі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та звільненням нотаріуса Бессарабської (стара назва Тарутинської) державної нотаріальної контори, передачею справ до Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області, суд за згодою представника позивача замінив третю особу на Арцизьку державну нотаріальну контору Одеської області,. 
Також суд зобов`язав відповідача Буджацьку селищну раду забезпечити явку представника для з`ясування обставин щодо часткової реалізації членами КСП «Прогрес» права на отримання в натурі та оформлення права власності на земельні частки (паї) через консервацію частини земель колективної власності КСП «Прогрес». 
Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався, проти позовних вимог не заперечував, суду надав письмові пояснення, в яких зазначив, що не заперечує проти визнання суджом права на частину паю, оскільки після реорганізації КСП в СВК (сільськогосподарський виробничий кооператив) «Прогрес» загальними зборами прийняв рішення роздати членам КСП, із розрахунку 725 осіб, землі тимчасової консервації, які відносились до земель колективної власності КСП «Прогрес» . 
Ухвалою від 07 серпня 2026 року підготовче судове засідання закрите, справу призначено до судового розгляду.
Суд встановив наступні фактичні обставини.
Як убачається із протоколу № 12 від 04 жовтня 1997, підписаного головою правління КСП Узун В.Д., правління КСП «Прогрес» року прийняло рішення про паювання земель колективної власності без виділення земельних ділянок в натурі, визначило право на пай членів колективного сільськогосподарського підприємства за списком та вирішило забезпечити видачу членам КСП сертифікати. 
Актом робочої комісії по визначенню земельного паю КСП «Прогрес» тією ж датою зафіксовані розрахунок вартості паю, кількість членів КСП, відповідно до державного акта про колективне право власності на землю, котра склала 725 осіб, загальну площу сільськогосподарських угідь в колективній власності – 3187,6 га., розмір земельного паю 4, 39 умовних кадастрових гектарів. 
Розпорядженням Тарутинської райдержадміністрації від 23.10.1997 року № 354/97 на підставі рішень загальних зборів членів колективних сільськогосподарських кооперативів та актів робочих комісій по визначенню паю: затверджений розмір земельних паїв в таких КСП ,серед іншого, в КСП «Прогрес» - 4, 39 га, зобов`язано районний відділ земельних ресурсів, робочі комісії колективних сільськогосподарських підприємств заповнити сертифікати, зареєструвати їх в книзі і забезпечити їх передачу членам КСП.
Відповідно витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку КСП «Прогрес» на підставі розпорядження райдержадміністрації ОСОБА_2 виданий сертифікат 09.10.1997 року за № 196 (а.с.107-108 ).
Із копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0314198, виданому члену КСП «Прогрес» с. Вознесенське Друге Тарутинського району Одеської області на підставі рішення Тарутинської райдержадміністрації від 06 жовтня 1997 року за №331 /97, убачається, що ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) у землі КСП «Прогрес» розміром 4,39 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість якої становить 17 тисяч 247 грн 50 коп. Сертифікат виданий 09 жовтня 1997 року та зареєстрований в Книзі сертифікатів за № 196. ( а.с.10, 114)
За схемою поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Прогрес» Тарутинського району Одеської області, складеною у березні 2000 року та пояснювальної записки до неї, встановлено, що поділу підлягали 2 370 га, в тому числі: рілля 2092, 3 га, пасовища поліпшені 85,1 га, багаторічні насадження 192,8га (сади – 19,5 га, виноградники – 173,3 га). В контурах масивів земель колективної власності, які підлягають поділу на земельні частки (паї), і за їх межами знаходились землі, котрі не могли бути поділені та мали використовуватися сумісно площею 622, 5 га (зокрема землі під залуженням і тимчасово законсервовані – 620,1 га, пасовища 2.4 га). Також визначені землі, що не підлягали паюванню 194.9 га (під господарськими шляхами, прогонами, господарськими будівлями дворами, заболочені тощо).
Рішенням дванадцятої сесії Вознесенської другої сільської ради ХХІІІ скликання Тарутинського району від 20 липня 2000 року затверджено наведену технічну документацію схеми паювання земель колективної власності на земельні ділянки (паї), де передбачено: площа земель колективної власності, яка підлягає паюванню склала 2370 га, ( пашні 2093.3 га), 192 га (сади, виноградники), площа земель колективної власності, котра підлягає консервації ( 622 га, в які входять рілля - 44.2 га); площа земель котра не підлягає паюванню- 194,90га. Доручено виконкому сільської ради притримуватися затвердженої схеми паювання при виділенні земельних ділянок(паїв) в натурі та видачі державних актів за умови виходу пайовиків. 
Розпорядженням Тарутинської районної державної адміністрації від 06.05.2004 року № 155/А-2004 затверджено технічну документацію зі складанням держаних актів на право приватної власності на землю громадян, які побажали отримати земельну ділянку частку (пай) в натурі на місцевості на території Вознесенської сільської ради Тарутинського району Одеської області.
На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 046468, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 588 від 10.06.2004 року, а саме земельну ділянку сільськогосподарських угідь площею 3, 41 га, з них 3.41 га рілі на території Вознесенської другої сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, встановлені межі земельної ділянки в натурі (а.с.65-70).
Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оціну земельної ділянки від 28.12.2011 року № 23-01-21/664 вартість 1 га ріллі переданої у власність ОСОБА_2 ділянки склала 3030, 75 грн (а.с. 67). 
Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 06.05.2011 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.8)
З відкритої спадкової справи № 366/2011с до майна померлого ОСОБА_2 убачається, що єдиною спадкоємницею, яка прийняла спадщину за законом є його дружина ОСОБА_1 , що підтверджується заявою про прийняття спадщини та свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 (а.с.48,56).
Спільні діти відмовились від прийняття спадщини за законом на користь матері, про що звернулись із заявами (а.с.52-54).
На день смерті спадкодавця до спадкової маси входили: земельна ділянка 3,41 га на території Вознесенської другої сільської ради та майновий пай у КСП «Прогрес» у розміроі 4028 грн.
На вказане майно ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.76,79).
Вознесенська друга територіальна громада Тарутинського району Одеської області внаслідок проведеної адміністративної реформи місцевого самоврядування перетворена на старостинський округ та приєднана до Буджацької селищної ради з адміністративним центром в селищі Буджак, яка територіально відноситься до Болградського району Одеської області (див. постанову Верховної Ради «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX та постанови Кабінету Міністірв від 12 червня 2020 р. № 720-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області»).
Як убачається із листа Тарутинської державної нотаріальної контори від 12.12. 2024 року № 1083 /02-14 позивачці було роз`яснено про відсутність можливості отримати свідоцтва про право на не реалізовану спадкодавцем ОСОБА_2 за життя частку земельної ділянки за сертифікатом, через відсутність правовстановлюючого документу. 
Буджацька (стара назва Бородинська) селищна рада рішенням від 11.10.2024 року 2026-VІІ відмовила, серед інших осіб, і позивачці у дозволі на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0.82 умовних кадастрових гектарів згідно поділу земель КСП «Прогрес», оскільки вона є власником розпайованої земельної діялнки.
В ході судового розгляду представники відповідача зазначили, що після реорганізації КСП «Прогрес» в СВК (сільськогосподарський виробничий кооператив) загальними зборами було прийнято рішення роздати землі тимчасової консервації згідно з Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». За експлікацією земель колективної власності, у додатку до схеми поділу земель колективної власності КСП «Прогрес» площа земель тимчасової консервації складає 575.9 га. Із розрахунку кількості членів кооперативу КСП «Прогрес» 725 осіб розмір земельної ділянки законсервованих земель можливо поділити по 0,79 га на кожного члена КСП.
Представник відповідача Тарасюк С.М. (діє на підставі довіреності № 8 від 12.11.2025 року), яка займає посаду заступника начальника відділу земельних ресурсів та сільського господарства у Буджацькій селищній раді Болградського району Одеської області, пояснила суду, що сільрада приймає рішення про надання згоди на розробку технічної документації для виділення земельних ділянок в натурі на місцевості особам та їх спадкоємцям, які не реалізували, як члени КСП, за сертифікатами своє право на виділення належної їм земельних ділянок в межах розміру площі земельної частки 4,39 умовних кадастрових гектарах. Також таке право можуть реалізувати члени КСП особисто, які частково реалізували право на земельну частку та отримали земельні ділянки в натурі.
Водночас спадкоємцям колишніх членів КСП, котрі за життя оформили право власності на спадкове майно на підставі актів про право власності на земельну ділянку, у сільради відсутні підстави для надання такої згоди через відсутність правовстановлюючих документів. За умови ухвалення судом рішення про визнання за такими особами права на решту частки (паю) за сертифікатом в порядку спадкування, з точки зору землевпорядного питання (технічного) можливість реалізувати таке право є.
Встановлені судом обставини вказують на те, що предметом спору є визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, за умови часткової реалізації спадкодавцем цього права за життя. 
Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Серед іншого, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ч.2 ст. 16 ЦК України).
Спірні правовідносини щодо паювання земель регулюються наступними нормативно-правовими актами: 
Земельний кодекс України, 
Указ Президента України від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 (далі – Указ № 666/94), 
Указ Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» (далі - Указ №720/95), 
постанова Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 р. № 122 «Про організацію робіт і методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)», 
Постанова Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифікату на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», 
Закон України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон № 899-IV). 
Указом № 666/94, яким був започаткований процес земельної реформи шляхом проведення розпаювання земель в Україні та переходу земель колективної, державної власності у приватну власність, передбачалось право кожного члена кооперативу на отримання сертифікату на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі , а також право безперешкодно вийти з нього та одержати безкоштовно у приватну власність свою частку землі (пай) у натурі (на місцевості), що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю ( п.п.2,4 Указу). 
Указом №720/95, яким визначались механізми проведення такого розпаювання, встановлювалось, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). 
За змістом п. 2 Указу № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акт на право колективної власності на землю 
Водночас було визначено, що вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів кооперативу мають бути рівними.
Закріплене в Указі положення узгоджується із нормою п.8 ст. 25 ЗК УКраїни, яка імперативно встановлює, що вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними. 
У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації (п.6 Указу №720/95).
Паювання сільськогосподарських земель здійснювалось у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт і методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)».
За змістом наведених нормативних актів право на виділення своєї частки в натурі (на місцевості) у членів сільськогосподарського підприємства або кооперативу майнове виникає після паювання земель. 
Нормами Закону № 899-IV який визначив організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості), визначено право осіб на пай як право власності на земельну частку (пай).
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.2 Закону № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Пунктом 17 розділу Х Земельного кодексу України у чинній редакції передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Аналіз наведених норм, чинних на час виникнення правовідносин, які є предметом судового розгляду, дають суду підстави для наступних висновків. 
Право громадянина на пай як право власності і майнове право закріплено нормами матеріального права.
За принципом соціальної справедливості та рівності прав всередині кооперативу права такого громадянина в кількісному (площа земельної частки (паю)) та вартісному виразі мають бути рівним з іншими членами кооперативу.
Сертифікат підтверджує право громадянина вимагати виділення належної йому земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка у кількісному та вартісному виразі буде еквівалентною розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах та грошовій оцінці, зазначеним у ньому.
Зміна права посвідченого сертифікатом на майнове, на землю як річ, відбувається у разі виділення належної такому громадянину земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка за вартісними та кількісними виразами є еквівалентною наведеним у сертифікаті. 
У цій справі встановлено, що відповідно до розпорядження Тарутинської райдержадміністрації від 23.10.1997 року № 354/97 сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий чоловікові позивача, як члену КСП «Прогрес», згідно з яким він мав право на земельну частку (пай) у розмірі 4,39 умовних кадастрових гектарах, вартість якої становила 17248 грн 50 коп.
Суд зауважує, що із матеріалів справи убачається, що подібні розпорядження про затвердження розміру паю приймались пакетом щодо всіх КСП, тому в книзі видачі сертифікатів в графі, яка стосувалась чоловіка позивача - ОСОБА_2 , помилково зазначено номер іншого аналогічного розпорядження (а.с.108, 111-112). Оскільки сторони у справі не заперечували факту помилковості в записі номеру розпорядження, докази, в їх сукупності, вказують на очевидний характер такої помилки, сторони не заперечували факт видачі ОСОБА_2 сертифікату за вказаним вище розпорядженням, суд дійшов висновку, що в порядку ч.2 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню і витяг з книги видачі сертифікатів оцінюється судом як допустимий.
За затвердженою схемою паювання земель проведеною після прийняття наведеного рішення та видачі сертифікатів про право власності на частку землі (пай), частина земель колективної власності була законсервована, у зв`язку з чим отримати земельну ділянку у власність відповідно до розмірів паїв у колективній власності на землю, члени КСП могли в межах фактично відкоригованого розміру земельної ділянки в умовних кадастрових гектарах в бік його зменшення. 
Судом не встановлено, що приймались додаткові рішення загальними зборам КСП та або органом місцевої влади про зміну розміру паю після його затвердження, а також, що вносились відповідні зміни до сертифікатів про земельну частку пай членів КСП «Прогрес», зокрема і чоловіка позивача.
Отже за життя спадкодавець ОСОБА_2 реалізував за сертифікатом право власності на землю частково у розмірі 3,4101 га (рілля) з земель колективної власності, яка підлягла першочерговому поділу станом на 2004 рік.
Решта права на частку земельної ділянки за життя реалізована не була, внаслідок прийнятого рішення про консервацію частини земель колективної власності КСП сільрадою.
Із витягу технічної документації щодо нормативно грошової оцінки переданої у власність ОСОБА_2 земельної ділянки убачається, що 1 га ріллі складає у грошовому вимірі 3030, 74 грн. Отже у вартісному виразі ОСОБА_2 використав своє право за сертифікатом у грошовому виразі на суму 10 334, 86 грн. Різниця складає суму 6 913 грн 14 коп., що приблизно на 40 % менше від права, яке він мав за сертифікатом. 
Консервація - є тимчасовим заходом, який використовується з метою дотримання принципу раціонального використання земель, охорони та здійснюється шляхом тимчасового припинення використання земель на визначений термін та залуження, заліснення або ренатуралізації. ( ст. 171 ЗК України, ст. 84 ЗК України від 18.12.1990 року, ст. 51 Закону України Про охорону земель»).
Слід зазначити, що закон, як на час виділення спадкодавцю земельної ділянки в натурі у 2004 році так і дотепер не забороняє передачу таких земель у власність за умови дотримання власником правового режиму користування такою ділянкою. 
Таким чином майнове право на земельну частку (пай), яке посвідчене чинним сертифікатом у частині непереданої у власність земельної ділянки ОСОБА_2 (через вилучення площ колективної власності під консервацію) залишилось не використаним і продовжує існувати. 
Як зазначив представник відповідача на сьогоднішній день прийнято рішення про розподіл нерозподілених земель тимчасової консервації у порядку, передбаченому Законом № 899-IV, поміж членами колишнього КСП у кількості 725 осіб. Згідно з експлікацією земель колективної власності Додаток 2 до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), площа таких земель склала 575, 9 га, по 0,79 га на кожного з 725 членів кооперативу.
Обставини прийняття такого рішення не заперечувались сторонами у справі, а отже не підлягають доказуванню в суді. 
З огляду на рішення про розподіл земель консервації колективної власності КСП Прогрес, в якому працював ОСОБА_2 та був його членом, позивач у 2024 року звернулась до Буджацької селищної ради про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, площею що відповідала розміру невикористаної земельної частки (паю) її чоловіка.
Проте їй було відмовлено з посиланням на те, що сертифікат про право на земельну частку (пай) є недійсним, оскільки вона є власником розпайованої землі . 
Суд зазначає, що закріплене у пункті 17 розділу Х Земельного кодексу України правило щодо дії сертифікату передбачає умови дотримання всіма сторонами процедури розпаювання у земельних відносинах вимог закону. Водночас його формальне застосування до правовідносин у цій справі, коли право спадкодавцем було реалізовано частково, призведе до обмеження набутого за життя право власності та майнового права такої особи, гарантованого йому виданим сертифікатом та чинним законом 
Також суд бере до уваги, що чинне що законодавство не забороняє реалізацію права члена кооперативу на виділення кількох земельних ділянок згідно з сертифікатом (стаття 3 Закону № 899-IV).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
Зазначені норми спадкового законодавства надають право особі отримати у спадщину усі права, що належали спадкодавцю та не були скасовані або визнані недійсними чи незаконними на час відкриття спадщини.
У рішенні у справі «Пічкур проти України» (заява №. 10441/0) Європейський суд з прав людини дав тлумачення такому явищу як дискримінація. Зокрема у пунктах 48, 49 цього рішення зазначив: «практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства» (Willis v. the United Kingdom), заява № 36042/97, § 48, ECHR 2002-IV). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «Ван Раалте пороти Нідерландів» (Van Raalte v. the Netherlands), § 39, Reports 1997 I)».
Відмова позивачу в реалізації права призведе до її дискримінації у порівнянні з особами, які перебувають у схожому правовому положенні у процедурі розпаювання і матимуть можливість реалізувати своє право на отримання у власність належні їм земельні ділянки відповідно до сертифікатів. 
Оцінивши докази у цій справі, кожен окремо та у своїй сукупності, суд ураховуючи обставини, на які позивач послалась, як на підтвердження неможливості вирішити порушені вимоги у позасудовому порядку, дійшов висновку про наявність невизнаного права позивача, яке підлягає захисту судом.
Ураховуючи встановлений судом факт прийняття позивачем спадщини за законом, як єдиним спадкоємцем, позицію відповідача у цій справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачем права на земельну частку (пай) розміром 0,82 умовних кадастрових одиниць, яка складає решту земельної частки (паю) в колективній власності КСП «Прогрес» розміром 4,39 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0314198, виданим на підставі рішення Тарутинської райдержадміністрації від 06 жовтня 1997 року № 331/97 та зареєстрованого 9 жовтня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай за № 196.
Керуючись ст.ст. 258-259, 265, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області, третя особа - Арцизька державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) площею 0,82 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості) на місцевості, згідно поділу земель КСП "Прогрес" на території Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області (колишня назва – Бородінської сільської ради Болградського району Одеської області), в межах права, посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0314198, виданого як члену КСП - СПК "Прогрес" Тарутинською районною державною адміністрацією 09.10.1997 року на підставі рішення від 06.10.1997 року № 331/97, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №196.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя      І.М. Кирилюк