ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2026 року | справа № 463/1965/26

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконним та скасування припису, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із скаргою на терміновий заборонний припис.
Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2026 справа передана за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2026 справа розподілена судді Морській Г.М.
Ухвалою від 06.04.2026 заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме:
- надати позовну заяву, оформлену відповідно до вимог ч.5 ст.160 КАС України;
- надати позовну заяву із обґрунтуванням позовних вимог та сформувати позовні вимоги відповідно до положень ст.160 КАС України;
- надання доказів сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн;
- подання письмових доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (у кількості сторін у справі).
- надання до суду власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
На виконання вимог ухвали позивач подав заяву про усунення недоліків, зокрема, подав уточнену позовну заяву до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач), в якому просив :
- визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис серії ЕТ №104514 від 26.02.2026.
Ухвалою судді від 13.04.2026 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 лютого 2026 року старшим інспектором сектору протидії домашньому насильству ВП ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області Ковалик Ю.Б. винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії ЕТ №104514, яким позивача зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. 
Заборонний припис винесений строком на 8 діб з 05 год. 30 хв. 26.02.2026 та діяв до 05 год. 30 хв. 06.03.2026. 
Вказаний припис вважає протиправним та безпідставним.
Стверджує «…Фактів домашнього насильства з мого боку не було. Безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи не існувало. Припис винесений виключно зі слів заявниці без перевірки фактичних обставин. Я перебував у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 на законних підставах як співвласник житла. Між мною та ОСОБА_2 відсутні будь-які факти насильства. У Личаківському районному суді м. Львова розглядається справа №463/11873/25 про усунення перешкод у користуванні квартирою. Виклик поліції був використаний виключно з метою перешкоджання моєму користуванню житлом. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис може бути винесений лише у разі існування безпосередньої загрози життю або здоров`ю постраждалої особи, що у даному випадку відсутнє…». 
Просив суд задовольнити позов.
05.05.2026 відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що до Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області 26.02.2026 о 04:25 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою АДРЕСА_2 , заявниця повідомила, що до неї прийшов колишній чоловік. Той відмовляється покидати квартиру, перебуває у стані алкогольного сп`яніння. У домі є дитина 13 років, швидкої медичної допомоги не потребує. Заявником виявилась ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає у АДРЕСА_1 . 
Прибувши за адресою АДРЕСА_1 , інспектор підрозділу протидії домашньому насильству зустрів заявницю ОСОБА_2 , яка повідомила, що до неї прийшов її колишній чоловік ОСОБА_1 , вів себе агресивно та словесно ображав. Очевидцем події виявився співмешканець ОСОБА_2 – ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 було запропоновано покинути приміщення, у іншому випадку поліцейські розпочнуть процедуру винесення термінового заборонного припису. 
За словами ОСОБА_2 , кривдник кидався у бійку при очевидці – ОСОБА_3 , що говорив погані слова та виштовхував її з кухні. Згодом ОСОБА_2 заявила, що вона неодноразово зверталась до суду за стягненням аліментів з ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 неодноразово вчиняв домашнє насильство, через що стосовно кривдника вже було складено 2 приписи. ОСОБА_1 аліменти не платить, а дитину забезпечує ОСОБА_3 . Від написання письмової заяви ОСОБА_2 відмовилась.
Відповідно до п. 6 розділу І Порядку №369/180, працівник поліції встановив високий рівень небезпеки, в результаті чого старшим інспектором сектору протидії домашньому насильству відділу превенції складено терміновий заборонний припис серії ЕТ №104514, яким до ОСОБА_1 застосовано обмеження у вигляді заборони входити до приміщення, перебувати у ньому та контактувати з ОСОБА_2 . Від права оскарження та отримання копії термінового заборонного припису заявник відмовився. 
Вважає, що терміновий заборонний припис був винесений працівниками поліції правомірно, за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.
Просить суд відмовити у задоволенні позову.
06.05.2026 позивач подав до суду відповідь на відзив у якій зазначив: «…відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис може бути винесений виключно у разі існування безпосередньої загрози життю або здоров`ю постраждалої особи. Таким чином, предметом доказування у даній справі є наявність/відсутність безпосередньої загрози станом на 26.02.2026.
Постановами Личаківського районного суду м. Львова від 29.12.2025 у справах: №463/12270/25 (провадження щодо події 05.12.2025), №463/12271/25 (провадження щодо події 05.12.2025), розглянуто обставини, кваліфіковані органом поліції як правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство). За результатами розгляду судами встановлено: відсутність події адміністративного правопорушення, відсутність складу адміністративного правопорушення, відсутність доказів психологічного або іншого домашнього насильства та відсутність шкоди або реальної загрози потерпілій особі. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.01.2026 (апеляційні провадження за вказаними справами) зазначені висновки залишено без змін. 
Відповідно до ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються повторно при розгляді інших справ за участю тих самих осіб. Отже, відсутність факту домашнього насильства між тими самими особами вже встановлена судом та має преюдиційне значення.
Щодо хронології правовідносин сторін (з посиланням на документи):
23.12.2025 ухвалою Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/11873/25 відкрито провадження за позовом про усунення перешкод у користуванні житлом;
05.12.2025 подія, яка була предметом адміністративних справ №463/12270/25 та №463/12271/25;
29.12.2025 постановами суду у справах №463/12270/25, №463/12271/25 провадження закрито (відсутність події та складу);
16.01.2026 постановою Львівського апеляційного суду рішення залишено без змін;
26.02.2026 винесено терміновий заборонний припис серії ЕТ №104514;
16.03.2026 рішенням Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/11873/25 підтверджено право позивача як співвласника на користування квартирою.
Варто зазначити, що станом на 26.02.2026 між сторонами вже існував цивільний спір щодо користування житлом, відсутність насильства була встановлена судами та позивач мав право користування житлом як співвласник.
Право позивача як співвласника відповідно до: ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження; ст. 319 ЦК України власник здійснює свої права на власний розсуд; ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте у шлюбі, є спільною сумісною власністю. 
Рішенням суду від 16.03.2026 у справі №463/11873/25 підтверджено право позивача на користування квартирою. Отже, перебування позивача у квартирі 26.02.2026 було реалізацією його речового права.
Щодо обставин винесення припису (відсутність доказів). Терміновий заборонний припис серії ЕТ №104514 від 26.02.2026 винесено за ознаками психологічного насильства. З довідки поліції про результати перевірки вбачається: повідомлення надійшло від заявниці; заявниця відмовилась від подання письмової заяви; оцінка ризиків проведена на підставі її пояснень; об`єктивні докази не зафіксовані.
Форма оцінки ризиків від 26.02.2026 заповнена на підставі опитування постраждалої особи. Оцінка ризиків: не є доказом факту насильства; не є доказом безпосередньої загрози; має допоміжний характер. Відповідно до ст.90 КАС України вона підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, які відсутні.
Щодо відсутності належних та допустимих доказів (ст.73, 77 КАС України). У матеріалах справи відсутні: медичні документи (шкода здоров`ю), експертні висновки, показання незалежних свідків; об`єктивні технічні докази, що підтверджують насильство. Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, що стосуються предмета доказування. Недоведені обставини не можуть бути покладені в основу рішення.
Крім цього, посилання відповідача на інші судові справи: не стосуються події 26.02.2026, не доводять наявність безпосередньої загрози та не є належними доказами у розумінні ст.73, 77 КАС України.
З клопотання позивача від 13.03.2026 вбачається, що застосування припису використовується для обмеження права користування житлом. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦК України зловживання правом не допускається. Правова позиція Верховного Суду (постанова у справі №569/24430/18): застосування заходів протидії домашньому насильству не може використовуватись як інструмент вирішення майнових або житлових спорів.
Припис призвів до: обмеження доступу до житла; фактичного усунення співвласника. Відповідно до: ст.41 Конституції України — право власності є непорушним; ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини — гарантія мирного володіння майном; таке втручання має бути обґрунтованим та пропорційним. За відсутності доведеного насильства воно є непропорційним.
З медичних документів вбачається, що позивач має інсулінозалежний цукровий діабет. Це потребує: регулярного доступу до житла; умов зберігання інсуліну; стабільного режиму харчування. Обмеження доступу до житла створює ризики для здоров`я, що має враховуватись при оцінці пропорційності (ст.2 КАС України).
Відтак, відповідач не довів: наявність безпосередньої загрози життю або здоров`ю; факт домашнього насильства; правомірність винесення припису. Натомість встановлено: відсутність насильства у попередніх справах (преюдиція); наявність цивільного спору; відсутність доказів; непропорційність втручання…».
Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
26.02.2026 старшим інспектором сектору протидії домашньому насильству ВП ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області Ковалик Ю.Б. винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії ЕТ №104514 у зв`язку із вчиненням домашнього психологічного насильства, а саме: 26.02.2026 ОСОБА_1 поводив себе агресивно та словесно ображав колишню дружину ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . 
Терміновим заборонним приписом вжито такі заходи стосовно кривдника: 
- зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 
- заборона на вхід та перебування в місце проживання (перебування) постраждалої особи; 
- заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. 
Заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 8 діб з 05 год. 30 хв. 26.02.2026 та діяв до 05 год. 30 хв. 06.03.2026. 
Вважаючи припис протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229 від 07.12.2017 (далі - Закон №2229) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2229 кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №2229 до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії; 7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством; 8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону; 9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Таким чином, старший інспектор СПДН ВВП Ковалик Ю.Б. є уповноваженим працівником підрозділу органу Національної поліції України, на якого покладено функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та винесення заборонного припису.
Згідно з ч. 9 ст. 25 Закону №2229 особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його в адміністративному порядку відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та/або в судовому порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України. Оскарження термінового заборонного припису не зупиняє його дію.
Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону №2229 терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону №2229 терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону №2229 терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.
Працівники уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України можуть у встановленому законом порядку застосовувати поліцейські заходи примусу для виселення з житлового приміщення кривдника, якщо терміновий заборонний припис передбачає зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а кривдник відмовляється добровільно його залишити (ч. 3 ст. 25 Закону №2229).
Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2229 терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.
Згідно з ч. 11 ст. 25 Закону №2229 терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.
01.08.2018 Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ №654, яким затверджено Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника (далі - Порядок №654).
Згідно з пунктами 1, 2 Розділу ІІ Порядку №654, терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі - припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.
Таким чином, терміновий заборонний припис виноситься у разі існування безпосередньої загрози життю та здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Такий припис може бути прийнятий як за заявою постраждалої особи, так і за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції, але за результатами здійсненої ним оцінки ризиків.
Процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначено Порядком проведення оцінки ризиків домашнього насильства, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України 13 березня 2019 року №369/180 (далі - Порядок №369/180).
Оцінка ризиків проводиться шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який враховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.
Відбираючи від постраждалої особи відповіді на такі запитання, поліцейський визначає таким чином рівень небезпеки: високий, середній або низький. І, що важливо, відмова або небажання постраждалої особи спілкуватися із правоохоронними органами може розцінюватися представниками поліції як високий рівень небезпеки. Тобто, якщо на всі запитання отримано відповіді «Без відповіді/Невідомо», поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.
Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні - терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідні житлові приміщення. При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка (ів) (у разі наявності).
Відповідно до п. 2, п. 3 розділу ІІ Порядку №369/180, за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.
Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти «так», «ні», «без відповіді» / «невідомо» (додаток 1 до Порядку №369/180).
Пунктом 7 розділу ІІ Порядку №369/180 визначено, що залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Окрім цього, суд звертає увагу, що згідно з положеннями чинного законодавства результати оцінки ризиків є обов`язковими для поліцейського уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.
Без складання оцінки ризиків поліцейський уповноваженого підрозділу поліції не спроможний визначити рівень небезпеки: високий, середній або низький, та не може з`ясувати обставин конфлікту та виявити чинники й умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.
Крім цього, відповідно до п. 5 Розділу ІІ Порядку №654, при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).
Згідно з п. 9 Розділу ІІ Порядку №654 припис у паперовій формі складається в одному примірнику з утворенням двох копій через самокопіювальний папір. Оригінал припису вручається кривднику під підпис, перша копія - постраждалій особі або її представнику, друга копія залишається у працівника уповноваженого підрозділу поліції.
Припис підписується працівником уповноваженого підрозділу поліції, який його виніс, постраждалою особою (її представником) і кривдником власноруч на оригіналі та кожній з копій (п. 11 Розділу ІІ Порядку №654).
Суд встановив, що оскаржений припис винесено за результатами проведеної оцінки ризиків від 26.02.2026 за наслідком опитування постраждалої особи та отримання від неї відповідей на 27 запитань.
Так пунктом 6 Порядку №369/180 передбачено:
Дві відповіді «Так» на запитання з №1-6 та на будь-яку кількість запитань з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває в ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.
Відповідь «Так» на одне запитання з №1-6 та на щонайменше сім і більше запитань з №7-27 або жодної відповіді на запитання з №1-6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.
Відповідь «Так» на одне запитання з №1-6 та на не більше ніж шість запитань з №7-27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.
Якщо на всі запитання отримано відповіді «Без відповіді / Невідомо», поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.
Із Форми оцінки вчинення домашнього насильства від 26.02.2026, яка заповнена старшим інспектором СПДН ВВП Ковалик Ю.Б. слідує ОСОБА_2 : постраждала особа; ОСОБА_1 : кривдник; поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки - «високий».
Блок запитань з № 1 - 6 містить 3 відповіді «Так», блок запитань № 7 - 27 містить 7 відповідей «Так».
Таким чином, оскаржений припис винесено за результатами проведеної оцінки ризиків за наслідком опитування постраждалої особи та отримання від неї відповідей на 27 запитань та отримання відповідей «Так» на питання №№ 2, 3, 6, 8, 10, 13, 14, 17, 18, 26 що в силу п. 6 розділу ІІ Порядку оцінки ризиків вчинення домашнього насильства свідчить про наявність високого рівня небезпеки. Отже, припис винесений у встановленому законом порядку.
При прийнятті рішення суд досліджує чи не було порушено відповідачем процедуру прийняття спірного рішення, при цьому оцінку діям учасників конфлікту та наявність/відсутність обставин викладених в приписі досліджується місцевими загальними судами.
Матеріали справи містять інформацію, що Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 29.12.2025 у справі № 463/12271/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.01.2026 рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 – без задоволення.
Разом із тим суд зауважує, що терміновий заборонний стосовно кривдника, що є предметом цієї справи винесений строком на 8 діб з 05 год. 30 хв. 26.02.2026 та діяв до 05 год. 30 хв. 06.03.2026, а постанова, про яку зазначає позивач стосується подій 2025 року.
Також суд враховує, що відповідно до п. 5 частини ІІ Порядку № 369/180 у зв`язку з тим, що кожна окрема ситуація може мати унікальні чинники/обставини, які впливають на рівень небезпеки та ризик летального випадку, пов`язаного з насильством, не передбачені формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на власний розсуд може оцінити рівень небезпеки як високий, якщо він/вона вважає, що постраждала особа перебуває в потенційно небезпечній ситуації або яка може спричинити смерть особи або інші тяжкі наслідки. Про наявність та можливі наслідки дії таких чинників/обставин поліцейський уповноваженого підрозділу поліції робить запис у відповідній позиції форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.
Так із дослідженої судом форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства слідує, що поліцейський уповноваженого підрозділу визначив рівень небезпеки як високий, про що зробив відповідну відмітку.
Не заперечуючи право позивача на користування належним йому майном, суд разом із тим зазначає, що таке користування не має супроводжувати агресивними діями.
Суд відхиляє доводи позивача, що виклик поліції постраждалою ОСОБА_2 був зроблений з метою перешкоджання йому користуватись житлом, оскільки як слідує із матеріалів справи під час прибуття за викликом поліцейські оцінили рівень небезпеки як високий.
Крім того як слідує із рапорту начальника СПДН ВП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області, адресований начальнику Львівського районного управління поліції № 1 від 18.03.2026 під час опрацювання скарги ОСОБА_1 щодо можливих неправомірних дій окремих поліцейських під час винесення тимчасового заборонного припису від 26.02.2026 були досліджені відеозаписи із бодікамери поліцейського та встановлено, що заявник ( ОСОБА_1 ) прийшов у помешкання до колишньої дружини , поводив себе агресивно відносно неї та її співмешканця.
Також суд зауважує, що посилання позивача на окремі недоліки оформлення спірного припису (дата народження) не можуть бути безумовною підставою для його скасування, позаяк виявлені позивачем недоліки, не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого припису за умови, якщо позивачем вчинено домашнє насильство, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа, а не його формі та формальних недоліків.
Враховуючи встановлені судом обставини та наведені правові норми суд приходить до висновку, що спірний припис внесений правомірно та скасуванню не підлягає.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, доходить висновку про відмову у задоволенні позову.
При цьому, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати зі сплати судового збору не підлягають до відшкодування.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя | Морська Галина Михайлівна