Справа № 350/1853/25
Номер провадження 2/350/224/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року       селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідачки Панчук Ю.Г. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
установив:
І. Стислий виклад позицій сторін
Представник позивача адвокат Дуткевич М.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому просив ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просив стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка тривалий час проживає та працює за кордоном, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні неповнолітньої дочки фактично не бере. Натомість позивач самостійно здійснює догляд за дочкою, забезпечує її утримання та виховання. Старші діти сторін вже досягли повноліття та проживають окремо. Дочка ОСОБА_6 проживає разом із батьком, він самостійно забезпечує належні умови для її проживання, навчання та розвитку.
Посилаючись на обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також на відсутність добровільної матеріальної допомоги з боку відповідачки, представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
У судове засідання відповідачка не прибула, її представник ОСОБА_7 , позовні вимоги заперечував. При цьому вказав, що відповідачка проживає за кордоном, а дочка з батьком. Його довірителька постійно надсилає кошти на утримання дочки. 
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 10 грудня 2025 року, ОСОБА_3 проживає разом із батьком - ОСОБА_1 - за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач самостійно здійснює догляд за дочкою, забезпечує її належне утримання, виховання та створює необхідні умови для її проживання і розвитку.
Судом також встановлено, що відповідачка тривалий час перебуває за межами України, не надає належної та достатньої матеріальної допомоги для утримання дитини, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом прав та законних інтересів дитини шляхом стягнення аліментів у судовому порядку.
Спір між сторонами виник з приводу виконання матір`ю обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини та визначення розміру аліментів, необхідного для забезпечення її належного утримання і гармонійного розвитку.
IV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.
Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України).
Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Верховний Суд неодноразово в усталеній практиці наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що неповнолітня дочка проживає разом із батьком, який самостійно здійснює її утримання та виховання. Відповідачка є матір`ю дитини, не позбавлена батьківських прав та відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України зобов`язана брати участь у її матеріальному забезпеченні. Доказів, які б свідчили про неможливість відповідачки сплачувати аліменти або про існування обставин, що звільняють її від такого обов`язку, суду не подано. Враховуючи вік дитини, її потреби, матеріальне становище сторін та обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Розподіл судових витрат.
Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1331.20 грн., від сплати якого позивач звільнений при пред`явленні позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача – UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету – 22030106).
На рішення може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 13.07.2026.

Суддя: