КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/8774/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу 
за позовом: Заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області, який діє в інтересах держави 
до відповідача-1: Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Бобринецької міської ради
до відповідача-2: Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації 
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовом, в якому просить: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо невиконання вимог чинного законодавства України, що полягає у невжитті заходів щодо забезпечення складення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Вознесенський собор, 1898 року, розташованого за адресою –вул. Вознесенська,36, м. Бобринець, Кіровоградська область;
- зобов`язати відповідача-1 виконати вимоги чинного законодавства України шляхом вжиття заходів до забезпечення складення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Вознесенський собор, 1898 року, розташованого за адресою –вул. Вознесенська,36, м. Бобринець, Кіровоградська область
- визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невиконання вимог чинного законодавства України, що полягає у невжитті заходів щодо забезпечення складення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Вознесенський собор, 1898 року, розташованого за адресою –вул. Вознесенська,36, м. Бобринець, Кіровоградська область;
- зобов`язати відповідача-2 виконати вимоги чинного законодавства України шляхом вжиття заходів до забезпечення складення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Вознесенський собор, 1898 року, розташованого за адресою –вул. Вознесенська,36, м. Бобринець, Кіровоградська область
Ухвалою суду від 08.01.2026 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.91).
Зазначеною ухвалою відповідачам встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву з відповідними доказами в їх обґрунтування.
Від відповідача – 1 надійшов відзив, в якому вказано, що позовні вимоги є безпідставні, оскільки Вознесенський собор, 1898 року, як об`єкт культурної спадщини має перебувати на обліку в Кіровоградській обласній державній адміністрації та, відповідно саме ними має готуватись відповідна документація (а.с.98-103).
Від відповідача – 2 надійшов відзив, в якому вказано, що Вознесенський собор, 1898 року, є пам`яткою, а не щойно виявленим об`єктом культурної спадщини та, відповідно, до нього мають застосовуватись норми Закону України "Про охорону культурної спадщини". Вказує, що чинним законодавством не визначено механізму зміни статусу об`єкта культурної спадщини з «пам`ятки» на «щойно виявлений об`єкт культурної спадщини», тому, на переконання відповідача, твердження прокурора є безпідставними (а.с.118-122).
Від прокуратури надійшла відповідь на відзиви відповідачів, в якому вказано, що, враховуючи розпорядження голови Кіровоградської ОДА від 29.01.2020 №102-Р, попередній статус об`єкту культурної спадщини, як пам`ятки, який ним набуто на підставі розпорядження голови Кіровоградської ОДА від 07.08.1997 №261-р припинено та, на переконання прокурора, одночасно набуто статус щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, що свідчить про бездіяльність відповідачів в частині невжиття заходів щодо забезпечення складення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Вознесенський собор, 1898 року (а.с.134-140,146-155).
Від відповідача – 1 до суду надійшло заперечення щодо відповіді на відзив, в якому вказано, що в зв`язку з тим, що Вознесенський собор перебуває у державній власності, тому повноваження щодо його обліку та реєстрації належать іншим органам (а.с.161-163).
Від прокуратури до суду надійшли додаткові пояснення (а.с.168-173).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів від 15.12.1988 р. №375 "Про взяття додатково на державний облік будівель та споруд, які становлять містобудівну та архітектурну цінність" затверджено перелік пам`яток архітектури місцевого значення Кіровоградської області, до якого включено Районний історичний музей /Вознесенський собор/, дата спорудження – 1898, охоронний номер 86 (а.с.73-74).
Розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07.08.1997 р. №261-р "Про перелік пам`яток містобудування, архітектури, садово-паркового мистецтва загальнодержавного і місцевого значення та виявлених пам`яток" затверджено перелік пам`яток містобудування та архітектури місцевого значення згідно з додатком 2, до якого включено Вознесенський собор (загальнодерж), вул. Дзержинського,36, м.Бобринець, охоронний номер 86-Кв (а.с.77а). Відповідно до п.9 зазначеного розпорядження вважати таким, що втратили чинність рішення облвиконкому, зокрема від 13.06.1991 р. №161 "Про взяття на державний облік пам`яток архітектури місцевого значення Кіровоградської області".
Розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 29.01.2020 №102-р "Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 07.08.1997 року №261-р" внесено зміни до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 07.08.1997 року №261-р "Про перелік пам`яток містобудування, архітектури, садово-паркового мистецтва загальнодержавного і місцевого значення та виявлених пам`яток" та викладено додатки 1-3 у новій редакції (а.с.78).
Так, згідно з додатком 2 до розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07.08.1997 р. №261-р (в редакції розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 29.01.2020 р. №102-р) до Переліку пам`яток містобудування, архітектури місцевого значення в Кіровоградській області (пункт 184) включено Свято - Вознесенський собор (дер.),1898р, вул. Вознесенська /колишня Дзержинського,36/, охоронний номер 86-Кв (а.с.80).
У відповідь на лист Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області, Відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини Бобринецької міської ради Кіровоградської області листом від 31.07.2025 р. №9533-25 повідомив, що відсутність облікової документації на пам`ятку культурної спадщини місцевого значення, розташованої на території громади, належним чином набутих /оформлених/ делегованих повноважень належним чином встановлених категорії і власника об`єкта культурної спадщини «Свято-Вознесенський собор» унеможливлюють вжиття заходів представницького характеру (а.с.23-28).
У відповідь на лист Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області, Департамент культури та туризму Кіровоградської обласної військової адміністрації листом від 24.07.2025 р. №9281-25 повідомив, що «районний історичний музей (Вознесенський собор), охоронний номер 86Кв, який розташований в м. Бобринець, вул. Вознесенська,36, первісно взятий на облік рішенням виконавчого комітету ради народних депутатів Кіровоградської області № 375 від 15.12.1988». Вказує, що районний історичний музей (Вознесенський собор) вже є пам`яткою культурної спадщини, адже був взятий на державний облік до вступу в дію Закону України "Про охорону культурної спадщини". Додатково повідомлено, що розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації №84-р від 22.01.2025 міським, селищним та сільським головам рекомендовано забезпечити, зокрема, складення облікової документації та оформлення паспортів на пам`ятки, які не мають таких матеріалів (а.с.42-45).
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів щодо невжиття заходів щодо забезпечення складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку повноваженням першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області на звернення до суду з відповідним позовом, суд враховує наступне.
Згідно п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У рішенні Конституційного Суду України від 05.06.2019 р. №4-р(II)/2019 вказано, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Згідно з ч.3 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.
У Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII закріплено вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у некримінальних провадженнях.
Частиною 3 ст.23 Закону №1697-VII передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.
При цьому ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».
Суд враховує, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.
З огляду на п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. №3-рп/99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Висловлене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.
Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі №806/1000/17, від 26.07.2018 р. у справі №926/1111/15, від 19.09.2019 р. у справі №815/724/15, від 05.11.2019 р. у справі №804/4585/18, від 28.01.2021 р. у справі №380/3398/20, від 05.10.2021 р. у справі №380/2266/21, від 02.12.2021 р. у справі №320/10736/20, від 23.12.2021 р. у справі №0440/6596/18.
Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом.
Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не повною мірою відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 р. у справі №806/602/18, від 13.03.2019 р. у справі №815/1139/18, від 15.10.2019 р. у справі №810/3894/17, від 17.10.2019 р. у справі №569/4123/16-а, від 05.11.2019 р. у справі №804/4585/18, від 03.12.2019 р. у справі №810/3164/18 та від 01.06.2022 р. у справі №260/1815/21.
У даній справі, прокурор в адміністративному позові зазначив, що захисту полягають інтереси держави у сфері охорони культурної спадщини, припинення триваючого невиконання Відділом культури, туризму та охорони культурної спадщини Бобринецької міської ради, покладених на нього Законом України "Про охорону культурної спадщини", обов`язків.
Таке обґрунтування є сумісним з розумінням «інтересів держави», у зв`язку з наступним.
Отже, у даній справі подання заступником прокурора позову мало на меті захист «інтересів держави».
Стосовно наявності підстав, визначених ч.3 ст.23 Закону №1697-VII, для представництва інтересів держави у суді у даній справі, суд враховує наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 р. у справі №826/13768/16, погоджуючись з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.04.2018 р. у справі №806/1000/17, зазначила, що за змістом частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках:
1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
2) у разі відсутності такого органу.
Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу.
Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, зокрема, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Верховний Суд звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який, усупереч вимогам закону, не здійснює захисту або робить це неналежно.
Слід взяти до уваги, що у постанові від 26.05.2020 р. у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Здійснювати захист інтересів держави в адміністративному суді прокурор може винятково за умови, коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до п.4.9 Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 р. №158, МКІП координує стан складання уповноваженими органами облікової документації та, у разі необхідності, приймає рішення про зобов`язання уповноваженого органу забезпечити складання облікової документації.
Судом встановлено, що про виявлені порушення, прокуратурою повідомлено Міністерство культури та стратегічних комунікацій України. Разом тим, зі змісту листа від 16.09.2025 за №11517-25, встановлено, що Міністерство культури та стратегічних комунікацій України не вживало заходів представницького характеру, оскільки подання та облікова документація на зазначений об`єкт архітектури до МКСК не надходили (а.с.67-69).
Таким чином, прокурором дотримано, встановлений статтею 53 КАС України та статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", порядок звернення до суду з позовом для захисту інтересів держави за наявності підстав для такого захисту.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовані Законом України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 р. №1805-ІІІ.
У розумінні ст.1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.
Згідно частини 1 ст.3 Закону України "Про охорону культурної спадщини" державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.
До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі органи охорони культурної спадщини) належать:
центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини;
орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим;
обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації;
виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону України "Про охорону культурної спадщини" до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території.
Частиною 1 статті 13 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки.
Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З огляду на п. «б» ч.1 ст.14 Закону України "Про охорону культурної спадщини", занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:
пам`ятки місцевого значення рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням громадських об`єднань, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.
Частиною 2 статті 14 Закону України "Про охорону культурної спадщини" об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).
Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини ведеться органами охорони культурної спадщини та публікується такими органами на своїх офіційних веб-сайтах.
Включення об`єкта до такого переліку здійснюється одночасно з набуттям ним статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.
Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.
Єдина система обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів, а також порядок переміщення (перенесення) пам`ятки визначена Порядком обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженим наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 р. №158, у редакції наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 01.03.2024 р. №158 (Порядок №158).
У розумінні пункту 1.2 розділу І Порядку №158:
облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень;
облік нерухомих об`єктів культурної спадщини - комплекс заходів, спрямованих на виявлення, наукове вивчення, класифікацію, державну реєстрацію нерухомих об`єктів культурної спадщини;
об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності України "Про охорону культурної спадщини" - об`єкт культурної спадщини, який набув статус пам`ятки відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, в тому числі відповідно до законодавства Союзу РСР і Української РСР;
уповноважений орган - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні (військові) адміністрації.
З огляду на пункт 1.3 розділу І Порядку №158, система обліку об`єктів культурної спадщини включає комплекс заходів із виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини, складання облікової документації, взяття нерухомих об`єктів культурної спадщини на державний облік, занесення чи незанесення нерухомого об`єкта культурної спадщини до Реєстру, ведення Реєстру, порядок присвоєння охоронних номерів, включення до Реєстру об`єкта культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, внесення змін до Реєстру (зміна категорії пам`ятки та вилучення пам`ятки з Реєстру), моніторинг та інвентаризацію нерухомих об`єктів культурної спадщини, формування облікових справ, порядок переміщення (перенесення) пам`яток.
Пунктом 1.5 розділу І Порядку №158 визначено, що фінансування робіт зі складання облікової документації, паспортизації, інвентаризації та моніторингу здійснюється за рахунок видатків, передбачених у державному та місцевих бюджетах, а також за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.
Пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку №158 передбачено, що виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема виконують функції Замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини для їх взяття на облік та подальшої державної реєстрації.
Вимоги до облікової документації унормовані у розділі ІІІ Порядку №158.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.4, 4.8 розділу ІV Порядку №158 облікова картка на нерухомий об`єкт культурної спадщини разом із супровідним листом подається до органу охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення нерухомого об`єкта культурної спадщини, для винесення її на розгляд Консультативної ради.
Протокол засідання Консультативної ради є підставою для внесення (невнесення) об`єкта культурної спадщини до Журналу (Переліку) об`єктів культурної спадщини (Перелік), який ведеться за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку.
Уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, внесений до Переліку до набрання чинності цим Порядком, у строк, що не перевищує 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку.
Згідно ст. 1 Закону України від 08.06.2000 № 1805-III "Про охорону культурної спадщини" щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.
При цьому, власник (користувач) щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у власність (користування) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Суд зазначає, що вказаний об`єкт культурної спадщини взятий на державний облік розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07.08.1997 р. №261-р, зміни від 29.01.2020 р. №102-р.
Натомість, на даний час не вжито заходів щодо забезпечення складання облікової документації на зазначений об`єкт культурної спадщини.
Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №158 складання облікової документації на виявлені об`єкти культурної спадщини віднесено до повноважень:
уповноважених органів;
районних державних адміністрацій та виконавчих органів сільської, селищної, міської ради.
Разом з тим, пунктом 4.8 розділу ІV Порядку №158 визначено, що уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, внесений до Переліку до набрання чинності цим Порядком, у строк, що не перевищує 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку.
Як встановлено судом, рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів від 15.12.1988 р. №375 "Про взяття додатково на державний облік будівель та споруд, які становлять містобудівну та архітектурну цінність" затверджено перелік пам`яток архітектури місцевого значення Кіровоградської області до якого включено Районний історичний музей /Вознесенський собор/, дата спорудження – 1898, охоронний номер 86 (а.с.73-74).
Отже, уповноваженим органом (у випадку коли об`єкт культурної спадщини включено до Переліку пам`яток містобудування, архітектури місцевого значення) є виконавчий орган сільської, селищної, міської ради (Відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини Бобринецької міської ради Кіровоградської області).
Отже, саме на Відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини Бобринецької міської ради Кіровоградської області, покладено обов`язок вжити заходів щодо забезпечення складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини пам`ятку архітектури місцевого значення «Свято-Вознесенський собор» (мур.), 1898 (охоронний номер 86-Кв), що розташована за адресою – м. Бобринець, вул. Вознесенська, 36.
Щодо допущеної бездіяльності, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 3 Порядку облікова документація на об`єкти культурної спадщини, які відповідно до пункту 3 розділу Х Прикінцеві положення Закону №1805-III визнаються пам`ятками, включає облікову картку або паспорт, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану.
Облікова документація на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини включає облікову картку, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану. Пропозиції щодо включення щойно виявлених об`єктів культурної спадщини до Реєстру подаються не пізніше ніж протягом трьох років з дня їх включення до переліку об`єктів культурної спадщини.
Облікова документація, що передбачає виконання роботи з метою виявлення, дослідження, фіксації об`єкта культурної спадщини, визначення його антропологічної, археологічної, естетичної, етнографічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності, складається спеціально уповноваженими органами охорони культурної спадщини, до яких належать орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські, районні держадміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад (пункт 4 Порядку).
Порядок обліку об`єктів культурної спадщини затверджено наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.04.2013 за №528/23060.
Зокрема, облік об`єктів культурної спадщини включає: виявлення, обстеження, дослідження, фотофіксацію об`єктів культурної спадщини, підготовку графічних матеріалів (у разі необхідності) та визначення предмета охорони культурної спадщини, складання переліків об`єктів культурної спадщини та облікової документації на ці об`єкти, підготовку подання Міністерству культури України та Кабінету Міністрів України для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (пункт 1.3. Порядку).
На виявлені об`єкти культурної спадщини складається облікова картка об`єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (пункт 2.3. Порядку).
Облікова картка об`єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини подаються за місцезнаходженням таких об`єктів на розгляд науково-методичної ради з питань охорони культурної спадщини органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, консультативних рад органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та наукової (вченої) ради установи, організації, діяльність якої пов`язана з охороною культурної спадщини, які оцінюють відповідність кожного об`єкта критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1760 (пункт 3.1. Порядку).
Тобто занесенню об`єкта культурної спадщини місцевого та національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує певна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, до яких належить і виконавчий комітет Бобринецької міської ради, та до повноважень якого віднесено виготовлення облікової документації на розміщені на території міста об`єкти культурної спадщини місцевого та національного значення, що знаходяться на цій території, та подання пропозицій управлінню культури Кіровоградської обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
За результатами оцінки консультативної ради органу культурної спадщини обласної держадміністрації у 15-денний строк надається висновок щодо доцільності занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, який надсилається Мінкультури у день його підписання. Результати розгляду висновку та облікової документації експертна комісія Мінкультури оформляє протоколом, що є підставою для занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єктів культурної спадщини.
Форму облікової картки та паспорта об`єкта культурної спадщини затверджено наказом Міністерства культури і мистецтв України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 13.05.2004 № 295/104, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.06.2004 за № 693/9292.
Пунктом 4.4. Порядку передбачено, що документи на об`єкт культурної спадщини складаються у чотирьох примірниках, один з яких зберігається в Мінкультури України, другий - в органі виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органах охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, третій - у районних державних адміністраціях або у виконавчому органі сільської, селищної, міської ради, четвертий - у розробника документів.
Суд зазначає, що бездіяльністю є певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була вчинити відповідно до покладених на неї чинним законодавством України обов`язків.
Та до матеріалів справи долучено копію інформаційної довідки за результатом постійного моніторингу органом охорони культурної спадщини – відділом освіти, культури, молоді та спорту Бобринецької міської ради, зі змісту якої встановлено, що :
- зовнішній стан задовільний
- охоронний договір не укладено 
- пам`ятка перебуває у користуванні релігійної громади парафії на честь Вознесіння Господнього Олександрійської православної церкви (а.с.24-25).
Крім того, судом враховано, що розпорядженням відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Бобринецької міської ради від 27.02.2025 за №01/окс "Про зобов`язання вжити заходи щодо охорони пам`ятки місцевого значення" зобов`язано релігійну громаду парафії на честь Вознесіння Господнього Олександрійської Єпархії УПЦ м. Бобринець вжити заходи щодо укладення охоронного договору на Пам`ятку (а.с.28-29).
Відповідно до акту візуального обстеження від 19.12.2024, відповідачем-1, з залученням уповноважених осіб проведено акт візуального обстеження об`єкту культурної спадщини «Свято-Вознесенського собору» (а.с.30-33).
Рішенням Бобринецької міської ради від 25.11.2025 за №2397 "Про затвердження "Комплексної програми розвитку культури, туризму та охорони культурної спадщини на території Бобринецької міської територіальної громади на 2026-2028" затверджено відповідну програму розвитку культури, туризму та охорони культурної спадщини на території Бобринецької міської територіальної громад (а.с.124-128). Додатком 1 до Комплексної програми затверджено заходи до неї, п.1 та п. 2 якої визначено виготовлення облікової документації на пам`ятки археології, історії, культури , містобудування та архітектури (а.с.129).
Отже, відповідачем-1 надано належні та беззаперечні докази, які вказують на вжиття останнім заходів, спрямованих на забезпечення складення облікової документації на об`єкт культурної спадщини - Вознесенський собор, 1898 року, розташованого за адресою – вул. Вознесенська,36, м. Бобринець, Кіровоградська області.
За таких обставин заявлені позивачем вимоги є не підлягають до задоволення.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області, який діє в інтересах держави до Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Бобринецької міської ради, Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту. 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО