Справа № 591/804/26
Провадження № 2/591/329/26

РІШЕННЯ
Іменем України
23 липня 2026 року м. Суми 
Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Горб А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в особі представника - адвоката Кірілової Юлії Володимирівни, до Сумської міської ради, майдан Незалежності, 2 м. Суми, код ЄРДПОУ 23823253, про зобов`язання вчинити дії по приватизації кімнати,
установив:
У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває цивільна справа про зобов`язати вчинити дії.
В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що  ОСОБА_1 з 08.10.2003 проживає та зареєстрована у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . З 06.09.2006 вона зареєстрована у кімнаті АДРЕСА_3 вказаного гуртожитку, кімнату отримала як працівник ВАТ «Сумихімпром». У грудні 2025 року позивачка звернулась до Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми»із заявою щодо приватизації вказаної кімнати у гуртожитку. Листом від 13.01.2026 їй було відмовлено у передачі кімнати у приватну власність у зв`язку з відсутністю ордера на зазначене житло. Як вказує представник, позивачка вселена до спірного житлового приміщення на законних підставах, незаконність її проживання ніхто не оспорює. Таким чином, відмова відповідача позбавляє позивачку можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, тому остання вважає, що відповідач порушив її права на приватизацію, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 
Ухвалою суду від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 21.04.2026.
19.02.2026 відповідач подав відзив на позов, не визнає позовні вимоги, зазначає у відзиві, що не мав законних підстав для проведення приватизації через відсутність ордеру на житло.
Ухвалою суду від 21.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу № 591/804/26 до розгляду по суті на 23.07.2026.
Позивачка та її представник у судове засідання не прибули, згідно поданої заяви від 23.07.2026 представник позивачки просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не прибув.
Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд доходить наступного висновку.
ОСОБА_1 з 08.10.2003 проживає у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . 
З 06.09.2006 позивачка зареєстрована у кімнаті АДРЕСА_3 вказаного гуртожитку, що підтверджується копією паспорта, витягу з реєстру територіальної громади та копією інформації на запит про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.
Вказану кімнату ОСОБА_1 отримала як працівник ПАТ «Сумихімпром» (яке до 13.04.2011 мало назву «ВАТ «Сумихімпром»),
На позивачку відкриті особові рахунки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , за якими вона оплачує комунальні послуги по даній кімнаті.
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 28.09.2007 №475 гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2 було передано від ВАТ «Сумихімпром» до комунальної власності територіальної громади міста Суми.
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від02.02.2010 №75 вищезазначений гуртожиток був переданий ВАТ «Сумихімпром» на баланс управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради.
Відповідно до листа Управління комунального майна Сумської міської ради від 06.10.2025 №283/20.01-07 зазначена кімната гуртожитку перебуває у комунальній власності Сумської міської територіальної громади.
ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована у зазначеній кімнаті на законних підставах понад дев`ятнадцять років.
Відповідно до довідки №116/041-48/135, виданої 17.04. 2021 ТВБВ №10018/041 філії - Сумського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 не значиться в основних списках на отримання приватизаційних цінних паперів, житловий чек нею не використовувався.
Згідно з довідкою Мезенівського старостинського округу Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області №103/02-18 від 25.11.2025, ОСОБА_1 за час проживання з 01.01.1993 по 15.11.1997 в с. Новоолександрівка участі в приватизації житла не приймала і приватизаційних чеків не отримувала.
Відповідно до довідки №457567/116.40/065-05-2025, виданої 29.12.2025 ТВБВ №10018/065 філії - Сумського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1 не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_5 . Отже, позивачка житловий чек за даною адресою проживання не використала.
В грудні 2025 року позивачка звернулась до Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради з заявою щодо приватизації кімнати за адресою: АДРЕСА_1 .
Листом №14.01-15/16 від 13.01.2026 Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради відмовило у передачі вказаної кімнати в гуртожитку у приватну власність ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у неї копії ордера на зазначене житло.
Наявність вказаної вище відмови у проведені приватизації кімнати у гуртожитку порушує права позивачки на отримання у власність вказаного житлового приміщення, що обумовило звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
За правилами статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.
У частині третій статті 9 ЖК України (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Зазначені норми є загальними, оскільки відсилають до спеціального законодавства.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.
Статтею 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.
Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
За статтею 5 вказаного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Згідно з частинами першою, третьою, десятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Таким чином, для участі в приватизації необхідно дотримання двох умов: постійне проживання у приміщенні, яке підлягає приватизації та його особисте звернення до органів приватизації. 
Згідно з пунктами 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом № 396 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року (далі – Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. 
Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.
Наведені вище норми вказують на те, що участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації.
Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК України, статтею 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені статтею 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію.
Відповідно до листа відповідача позивачці було відмовлено у прийнятті рішення про передачу у власність вищезазначеної квартири, оскільки в порушення пункту 18 Положення про порядок передачі, квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, не була надана копія ордеру на жиле приміщення.
На переконання суду позивачка вселилась до кімнати АДРЕСА_6 на законних підставах, проживає та зареєстрована там з 06 вересня 2006 року. Законність її проживання за вказаною ніким не оспорюється, тому ОСОБА_1 цілком правомірно звернулась до управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» Сумської міської ради із заявою про приватизацію спірного житлового приміщення, на що отримала відмову, обґрунтовану відсутністю ордера.
Оскільки наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане ним житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію, суд доходить висновку про можливість визнання за позивачем права на приватизацію вказаної квартири без ордеру.
Відсутність правових підстав для відмови у приватизації квартир у гуртожитках також підтверджена аналізом вказаного вище законодавства, а тому таку відмову суд вважає неправомірною.
У частинах першій, другій статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до висновків Верховного Суду, сформульованих у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 483/731/19 (провадження № 61-1845св20), такий спосіб захисту у разі порушення права під час приватизації майна, як визнання безпідставної відмови органу приватизації передати у приватну власність таке майно з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення є належним.
З урахуванням висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2025 року (справа № 759/1426/22 провадження № 61-15198сво23) органи приватизації, органи місцевого самоврядування мають право відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, лише у випадку відсутності у них права на приватизацію та/або заборони приватизувати конкретне приміщення; зазначення в ордері, що він видається на житлову площу у гуртожитку, а не на житлове приміщення державного житлового фонду, не впливає на його законність як підстави на вселення особи до житла, крім випадку, якщо він скасований або визнаний недійсним; зміна власника житлового фонду, категорії житла (будинку, гуртожитку) не може бути підставою для відмови мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла; неналежне виконання обов`язку щодо обліку житлових приміщень (квартир) державного житлового фонду, що перешкоджає їх приватизації громадянами, які на законних підставах вселилися та проживають у цих приміщеннях (квартирах) та відповідно до закону мають право на їх приватизацію, не може покладати на цих громадян негативні наслідки такої бездіяльності уповноважених органів державної влади / місцевого самоврядування та тягар ризиків відмови у приватизації житлових приміщень (квартир) з цих підстав.
Аналізуючи наявні у справі докази, суд погоджується з доводами представника позивачки та вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Керуючись статтями 12, 13, 77, 81, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кірілової Юлії Володимирівни, до Сумської міської ради, про зобов`язання вчинити дії по приватизації кімнати, задовольнити.
Зобов`язати Сумську міську раду вчинити дії щодо приватизації житлового приміщення – кімнати АДРЕСА_6 на користь  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Відповідач: Сумська міська рада, майдан Незалежності, 2 м. Суми, код ЄРДПОУ 23823253.

Суддя Ю.О. Зеря