ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/19991/25 пров. № А/857/4549/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Мандзія О.П.,
суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі №380/19991/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчити дії,-
суддя у І інстанції – Сподарик Н.І.,
дата ухвалення рішення – 12.12.2025,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складення повного тексту рішення – не зазначено,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 з вимогами:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови мені ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити мені ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.08.2025 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату одноразової грошової винагороду у розмірі 1 млн гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 № 153. Однак у задоволенні вказаного рапорту було відмовлено, оскільки поранення від 24.05.2025, яке підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01.06.2025, отримане після дати набрання чинності постанови. Вважаючи такі дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 № 153, протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. 
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 25.09.2019 між позивачем та командиром військової частини НОМЕР_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового склад.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.11.2024 №316 старшого солдата ОСОБА_1 , водолаза-механіка навчально-тренувального комплексу водолазної підготовки загальновійськового полігону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 жовтня 2024 року №722-РС на посаду старшого стрільця-оператора 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , що прибув з військової частини НОМЕР_3 з метою безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 03 листопада 2024 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення зі сніданку 04 листопада 2024 року. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.20256 №149 старший солдат ОСОБА_1 старший стрілець оператор 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти вибув на лікування 27 травня 2025 року у ЗМЗ «Дружківка», місто Дружківка Донецької області по пораненню.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №227мд від 01.06.2025, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , позивач 24.05.2025 отримав вогнепальне наскрізне кульове поранення грудної клітки зліва, вогнепальне сліпе кульове поранення передньої черевної стінки зліва (проникаюче), гематому грудної клітки зліва. Поранення отримане при виконанні військовослужбовцем бойового наказу з утримання позицій та рубежів оборони, поблизу н.п. Торецьк, Бахмутського району, Донецької області. Поранення отримане внаслідок стрілецького бою з ворогом, під час переміщення між позиціями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , з боку окупаційної армії російської федерації 0 17:25 24.05.2025. Поранення сталося під час виконання позивачем обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Під час бойових дій позивач був у засобах індивідуального захисту, а саме шоломі та бронежилеті. Поранення спричинене діями противника та не потребує проведення службового розслідування відповідно до аб. 5 ст. 260 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2025 №159 старший солдат ОСОБА_1 , старший стрілець оператор 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти, змінив статус з лікування на відпустку для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у АДРЕСА_1 терміном тридцять днів з 06 червня по 05 липня 2025 року на підставі рапорту позивача (вх.№4176 від 05.06.2025), довідки ВЛК КНП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» №2025-0604-1204 2935-0 від 05.06.2025, відпускного квитка №1171в від 06.06.2025. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2025 №186 старший солдат ОСОБА_1 , старший стрілець оператор 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти, змінив статус з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на консультацію у ВМКЦ Західного регіону, місто Львів на підставі рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_2 (вх.№7434/р від 01.07.2025). 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2025 №189 старший солдат ОСОБА_1 , старший стрілець оператор 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти, змінив статус з консультації на відпустку для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у АДРЕСА_1 терміном тридцять днів з 04 липня по 02 серпня 2025 року на підставі листа КАПД ВМКЦ Західного регіону №9683/ВЛК від 04.07.2025 (вх.№5151 від 04.07.2025), довідка ВЛК КАПД ВМКЦ Західного регіону №2025-0703-0831-0592-0 від 03.07.2025, відпускного квитка №1385в від 04.07.2025, рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_3 (вх.№7593/р від 04.07.2025). 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2025 №219 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця оператора 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) 02 серпня 2025 року. 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.08.2025 №229 старший солдат ОСОБА_1 , старший стрілець оператор 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти вибув на проходження огляду військово-лікарською комісією у військову частину НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 11 серпня 2025 року та прибули та приступили до виконання службових обов`язків проходження огляду військово-лікарською комісією 11 серпня 2025 року. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.09.2025 №280 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця оператора 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №1285-РС від 16 вересня 2025 року з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини або з інших поважних причин: перебування на утриманні у військовослужбовця трьох або більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці) відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 27 вересня 2025 року та вибув зі складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 27 вересня 2025 року.
19.09.2025 позивач звернувся до відповідача із рапортом щодо виплати одноразової додаткової винагороди у розмірі 1 млн. гривень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Відповідно до рапорту молодшого сержанта ОСОБА_4 , т.в.о. начальника групи персоналу штабу повідомлено позивача про відсутність підстав для виплати зазначеної одноразової додаткової винагороди, оскільки контракт старшого солдата ОСОБА_1 укладений не під час дії воєнного стану в Україні.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що позивач, як військовослужбовець, станом на 24 лютого 2022 року вже перебував на військовій службі та у подальшому уклав контракт на проходження військової служби тому положення норм Постанови №153 на нього не поширюються.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
В силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон 2232-ХІІ).
Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі Порядок).
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Аналіз положень пункту 4 Постанови КМУ №153 дає підстави суду дійти висновку, що на одержання одноразової грошової винагороди в розмірі 1 млн. гривень за тривалість проходження служби в бойових умовах мають право військовослужбовці за наявності одночасно таких умов:
- які до набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року) у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 №64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 №2102-IX;
- проходять військову службу;
- брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року).
Колегія суддів звертає увагу, що метою прийняття Постанови №153 є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Мотивом визначених заходів є саме залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом, що реалізується шляхом створення додаткових фінансових стимулів та забезпечення відповідного матеріального підґрунтя для підвищення престижу служби. При цьому, йдеться про застосування механізмів, спрямованих на формування належної мотивації для потенційних військовослужбовців у віці до 25 років.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 25.09.2019 підписав із Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 контракт на три роки про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.11.2024 №316 старшого солдата ОСОБА_1 , водолаза-механіка навчально-тренувального комплексу водолазної підготовки загальновійськового полігону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 жовтня 2024 року №722-РС на посаду старшого стрільця-оператора 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , що прибув з військової частини НОМЕР_3 з метою безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 03 листопада 2024 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення зі сніданку 04 листопада 2024 року.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що продовження військової служби за контрактом з 25.09.2022 за наявності укладеного 25.09.2019 контракту на три роки, не надає можливості вважати, що позивач був прийнятий на військову службу саме після 24.02.2022.
Питання прийняття на військову службу, в тому числі за контрактом, врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII).
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації. 
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (абз 1 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII).
За приписами статті 20 Закону №2232-XII на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби. Порядок проходження військової служби такими військовослужбовцями визначається відповідними положеннями про проходження громадянами України військової служби та іншими нормативно-правовими актами Міністерства оборони України, інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Служби безпеки України, якщо інше не передбачено законом. 
За приписами розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента україни від 10.12.2008 №1153/2008, громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. 
У добровільному порядку громадяни проходять військову службу за контрактом, зокрема осіб рядового складу; осіб сержантського і старшинського складу; осіб офіцерського складу.
За призовом громадяни проходять строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.
Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено законом України «Про військовий обов`язок і військову службу»
Отже, прийняття на військову службу - це офіційний процес набуття громадянином статусу військовослужбовця для виконання обов`язків із захисту незалежності та територіальної цілісності держави, який в даних правовідносинах відбувся 25.09.2019.
Апеляційний суд звертає увагу, що однією з умов, визначених абз. 2 п. 4 Постанови №153 є саме прийняття на військову службу, а не сам факт проходження військової служби станом на 24.02.2022.
Так, з урахуванням співставлення та аналізу документів наданих позивачем до матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що позивач станом на 24.02.2022 вже перебував на військовій службі у Збройних Силах України, а не був прийнятий на військову службу в період воєнного стану, тобто не підпадає під вимогу п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №153.
Отже, на підставі вищевикладеного, слідує, що позивач був призваний на військову службу у віці до 25 років до введення воєнного стану Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 №2102-IX, що виключає одну із основних умов одержання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, яка передбачена Постанови КМУ №153, та є підставою стверджувати про відсутність протиправної бездіяльності відповідача, в частині заявлених позивачем позовних вимог.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку що під час розгляду справи не встановлено підстав для нарахування та виплати позивачу спірної додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі №380/19991/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар