ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД  вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" серпня 2026 р. Справа№ 911/745/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Остапенка О.М.
суддів: Пантелієнка В.О. 
Козир Т.П. 

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.
представники учасників справи в судове засідання не з`явились
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2026 року
у справі №911/745/25 (суддя Наріжний С.Ю.)
за заявою Головного управління ДПС у Київській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кран Деталь Україна"
про банкрутство
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.04.2026 у справі №911/745/25 задоволено частково кредиторську заяву ГУ ДПС у Київській області від 08.10.2025, визнано грошові вимоги ГУ ДПС у Київській області до ТОВ "Кран Деталь Україна" у сумах: 4844,80 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 95700,00 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів; 267237,00 грн - 3 черга задоволення вимог кредиторів; 899427,35 грн - 6 черга задоволення вимог кредиторів, в іншій частині заявлені вимоги відхилено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ГУ ДПС у Київській області звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2026 року у справі №911/745/25 в частині відмови у визнанні вимог на суму 19 140,00 грн. та прийняти нове рішення, яким визнати кредиторські вимоги ГУ ДПС у Київській області до ТОВ "Кран Деталь Україна" у сумі 19 140,00 грн.
Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Отрюх Б.В.
Ухвалою суду від 09.06.2026 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2026 року у справі №911/745/25, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/745/25.
24.06.2026 року супровідним листом Господарського суду Київської області №02-04/911/745/25 від 23.06.2026 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою суду від 29.06.2026 року апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2026 року у справі №911/745/25 залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги.
01.07.2026 року через систему "Електронний суд", тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання вимог ухвали від 29.06.2026 року подано докази сплати судового збору у розмірі 7267,20 грн.
Ухвалою суду від 06.07.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2026 року у справі №911/745/25, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 27.08.2026 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
13.07.2026 через систему "Електронний суд" від арбітражного керуючого Маглиш Л.С. надійшло клопотання про проведення судового засідання 27.08.2026 року та всіх наступних судових засідань в режимі відеоконференції, проведення яких просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, за наслідками розгляду якого ухвалою суду від 14.07.2026 року вказане клопотання було задоволено.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Маглиш Л.С. просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
У зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. з 27.07.2026 по 28.08.2026 та судді Доманської М.Л. з 02.08.2026 по 28.08.2026 у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.08.2026 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Козир Т.П. 
Ухвалою суду від 25.08.2026 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №911/745/25 за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2026.
Скаржник в судове засідання 27.08.2026 року не з`явився, надіславши до його початку заяву про розгляд справи без його участі.
Арбітражний керуючий Маглиш Л.С. в судове засідання в режимі відеоконференції на зв`язок не вийшла, в телефонному режимі повідомила про неможливість прийняти участь в судовому засіданні по даній справі, що зафіксовано у протоколі судового засідання.
Інші представники учасників справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.
У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
27.08.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції від 21.04.2026 року у даній справі в оскаржуваній частині - залишити без змін, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.
Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/745/25 про банкрутство ТОВ "Кран Деталь Україна", провадження у якій відкрито ухвалою суду від 08.04.2025 за заявою ГУ ДПС у Київській області. Повноваження розпорядника майна боржника здійснює арбітражний керуючий Маглиш Л.С. 
Ухвалою попереднього засідання від 01.07.2025 року постановлено, що визнані ухвалою суду від 08.04.2025 грошові вимоги ГУ ДПС у Київській області до ТОВ "Кран Деталь Україна" підлягають включенню розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів у сумах: 102280,00 грн - 1 черга; 2931221,88 грн - 3 черга; визнано грошові вимоги ТОВ "Союз-Спецтехніка" до ТОВ "Кран Деталь Україна" у сумах: 4844,80 грн - 1 черга; 471600,00 грн - 4 черга; призначено на 02.09.2025 проведення підсумкового засідання.
08.10.2025 року до Господарського суду Київської області надійшла заява ГУ ДПС у Київській області про визнання додаткових грошових вимог до боржника в сумі 1 281 504,35 грн., з яких: 382 077,00 грн. основний платіж, 267 552,64 грн. штрафні санкції, 631 874,71 грн. пеня.
Заявлені вимоги складаються з податкового боргу в розмірі 1 166 664,35 грн (у т.ч.: 267 237,00 грн. основний платіж, 267 552,64 грн. штрафні санкції, 631 874,71 грн. пеня), а також заборгованість з ЄСВ в розмірі 114 840,00 грн.
Розпорядником майна боржника заявлені вимоги визнані повністю.
За наслідками розгляду заявлених вимог ухвалою Господарського суду Київської області від 21.04.2026 року у даній справі задоволено частково кредиторську заяву ГУ ДПС у Київській області від 08.10.2025, визнано грошові вимоги ГУ ДПС у Київській області до ТОВ "Кран Деталь Україна" у сумах: 4844,80 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 95700,00 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів; 267237,00 грн - 3 черга задоволення вимог кредиторів; 899427,35 грн - 6 черга задоволення вимог кредиторів, в іншій частині заявлені вимоги відхилено.
Приймаючи вказане судове рішення, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що заявлені грошові вимоги щодо заборгованості з податків є обґрунтованими і документально підтвердженими, отже підлягають визнанню повністю, а вимоги зі сплати ЄСВ - частково, у розмірі 95 700,00 грн, оскільки сума 19 140,00 грн. є поточною заборгованістю, яка виникла після відкриття провадження у справі про банкрутство, у зв`язку з чим підлягає відхиленню.
ГУ ДПС у Київській області з даною ухвалою суду першої інстанції в частині не визнання кредиторських вимог у сумі 19 140,00 грн. не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
За твердженнями скаржника, заявлені грошові вимоги до ТОВ "Кран Деталь Україна" у сумі 19 140,00 грн. нараховані на підставі несплати самостійновизначених зобов`язань з ЄСВ у поданому податковому розрахунку від 15.04.2025 року №9101868298 за лютий 2025 року, що передував відкриттю провадження у справі №911/745/25 про банкрутство. Тобто за період, коли у ТОВ "Кран Деталь Україна" був обов`язок декларувати та сплачувати відповідні податки та збори і до відкриття провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, коли за приписами статті 49 КУзПБ зупиняється нарахування штрафних санкцій та пені на конкурсні вимоги.
А тому, на думку апелянта, суд першої інстанції не з`ясувавши фактичні обставини стосовно встановлення підстав та моменту виникнення грошових вимог ГУ ДПС у Київській області до ТОВ "Кран Деталь Україна" щодо несплати самостійновизначених зобов`язань з ЄСВ, дійшов передчасного висновку про відхилення вказаних кредиторських вимог.
Також, на думку ГУ ДПС у Київській області, місцевий господарський суд не в повній мірі дослідив долучені в підсистемі "Електронний суд" до матеріалів справи №911/745/25 довідки, розрахунки, інтегровані картки платника податків ТОВ "Кран Деталь Україна" з інформаційно-комунікаційної системи "Податковий блок", які містять чітку інформацію про структуру та розмір заборгованості по ЄСВ.
Оскільки доводи та вимоги скаржника фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду в частині відмови у визнанні вимог ГУ ДПС у Київській області до боржника на суму 19 140,00 грн., то у відповідності до ст. 269 ГПК України ухвала суду першої інстанції переглядається лише в цій частині.
В іншій частині ухвала місцевого господарського суду не переглядається.
Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали в оскаржуваній частині, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, заявником заявлено вимоги в розмірі 114 840,00 грн заборгованості з ЄСВ.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464).
Дія Закону №2464 поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених Законом №2464, або у частині, що не суперечить Закону №2464 (пункт 1 статті 2 Закону №2464).
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
З 01.01.2017 відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", набрали чинності зміни, зокрема, в порядку нарахування, обчислення єдиного внеску. 
Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Таким чином, з 01.01.2017 Законом №2464 обов`язок визначення бази нарахування єдиного внеску покладено на платників, вказаних у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464, як тих, що отримують, так і тих, які не отримують дохід від провадження діяльності.
З 01.01.2018 Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 внесено зміни, а саме, для бази нарахування єдиного внеску змінено період (рік на квартал).
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахункове як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Згідно з нормами частини 5 статті 8 Закону №2464 єдиний внесок для зазначених категорій платників єдиного внеску встановлено у розмірі 22 відсотки до бази нapaxувaння єдиного внеску.
За обз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 Закону №2464, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац 3 частини 8 статті 9 Закону №2464).
Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати, сплачувати єдиний внесок та подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску (пункти 1, 4 частин 2 статті 6 Закону №2464).
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону №2464).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом - є недоїмкою.
На підставі частини 11 статті 9 Закону №2464, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Подання звітності з єдиного внеску визначено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт), затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 із змінами та доповненнями.
Згідно пункту 2 розділу III Порядку №435 фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіт) самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт подається за формою №Д5 згідно з додат. 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".
Дослідивши наданий заявником розрахунок боргу з ЄСВ, судом встановлено, що заявлені вимоги в розмірі 114840,00 грн. включають в себе нарахований платіж з ЄСВ в сумі 19 140,00 грн за декларацією №9101868298 від 15.04.2025 року (термін сплати 15.04.2025 року).
При цьому, ухвалою Господарського суду Київської області від 08.04.2025 року відкрито провадження у справі №911/745/25 про банкрутство боржника, відтак правомірним є висновок суду першої інстанції, що вказана сума боргу з ЄСВ у розмірі 19 140,00 грн. є поточною заборгованістю, а тому законно та обґрунтовано була відхилена судом першої інстанції.
Доводи апелянта про те, що відповідне нарахування стосується лютого 2025 року, не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про відхилення вказаних вимог, оскільки сам лише звітний період не свідчить про конкурсний характер вимоги, позаяк термін сплати такої заборгованості припадає вже після відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
Щодо посилань апелнята на положення Податкового кодексу України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", порядок ведення інтегрованих карток платника та інші нормативні акти, то зазначені нормативні акти регулюють порядок обчислення, декларування та адміністрування відповідних платежів, однак питання визначення статусу кредиторських вимог у процедурі банкрутства регулюється виключно Кодексом України з процедур банкрутства.
Таким чином, апелянтом не доведено наявності правових підстав для віднесення суми 19 140,00 грн. до конкурсних вимог кредиторів.
В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвалу місцевого господарського суду в оскаржуваній частині прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування ухвали суду першої інстанції у відповідній частині не вбачається.
Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги ГУ ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2026 року у даній справі в частині відмови у визнанні вимог ГУ ДПС у Київській області до боржника на суму 19 140,00 грн., така апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на скаржника. 
Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2026 року у справі №911/745/25 залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2026 року у справі №911/745/25 в частині відмови у визнанні вимог Головного управління Державної податкової служби у Київської області до боржника на суму 19 140,00 грн. залишити без змін.
3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.
4.Матеріали справи повернути до господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови підписано 07.09.2026 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко 

Судді В.О. Пантелієнко

Т.П. Козир