Справа № 639/4664/26
Провадження № 1-кп/639/363/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.04.2026 за №12026221210000334, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Богодарівка Куп`янського району Харківської області, громадянки України, яка не працює, має середню освіту, малолітніх або неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима в силу ст. 89 КК України, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, 
УСТАНОВИВ:

13.04.2026 близько 09 години 40 хвилин ОСОБА_5 перебувала поблизу трамвайної зупинки за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, буд. 144, де малознайомий їй потерпілий ОСОБА_4 попрохав про допомогу у встановленні на його мобільний телефон «XiaomiRedmi 12C» застосунку «Резерв+» та авторизації у ньому.
Під час встановлення застосунку «Резерв+», ОСОБА_5 побачила, що у мобільному телефоні ОСОБА_4 встановлений додаток онлайн-банкінгу «Приват24» та під приводом авторизації у застосунку «Резерв+» виникла необхідність у підтвердженні особи через онлайн-банкінг.
Скориставшись отриманим доступом до мобільного телефону потерпілого, ОСОБА_5 під приводом необхідності підтвердження особи через онлайн-банкінг отримала від ОСОБА_4 пароль до застосунку «Приват24», після чого, у неї виник злочинний протиправний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_5 , розуміючи, що не має законних підстав для втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, в порушення вимог ст.ст. 2, 5, 14 Закону України «Про захист персональних даних», ст.ст. 11, 20, 21 Закону України «Про інформацію» та ст. 31 Конституції України, маючи у своєму розпорядженні авторизаційні дані для входу в особистий кабінет застосунку «Приват24», який належить ОСОБА_4 та який у свою чергу відповідно ст. 21 Закону України «Про Інформацію» відносяться до інформації з обмеженим доступом, діючи умисно, таємно, використовуючи належний ОСОБА_4 мобільний телефон «XiaomiRedmi 12C», з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет, без дозволу власника, з корисливих мотивів, здійснила вхід до особистого кабінету інтернет – банкінгу «Приват24» ОСОБА_4 , де видавши себе за останнього, не маючи права доступу, здійснила несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи АТ «ПриватБанк» з банківською карткою № НОМЕР_1 , зареєстрованою та належною ОСОБА_4 , отримавши при цьому можливість розпоряджатись грошовими коштами та функціями вищезазначеного банківського рахунку, всупереч волі власника.
Крім того, ОСОБА_5 , відчуваючи безкарність за раніше вчинений злочин, вчинила злочин проти власності, у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаною про Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», за наступних обставин.
Так, 13.04.2026 близько 09 години 40 хвилин, ОСОБА_5 , перебувала поблизу трамвайної зупинки за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, буд. 144, де малознайомий їй потерпілий ОСОБА_4 попрохав про допомогу у встановленні на його мобільний телефон «XiaomiRedmi 12C» застосунку «Резерв+» та авторизації у ньому.
Скориставшись отриманим доступом до мобільного телефону потерпілого, ОСОБА_5 під приводом необхідності підтвердження особи через онлайн-банкінг отримала від ОСОБА_4 пароль до застосунку «Приват24» та увійшла до нього, де побачила наявність на банківській картці потерпілого грошових коштів.
Саме в той час, у ОСОБА_5 виник протиправний злочинний умисел на вчинення крадіжки грошових коштів з банківської картки.
Реалізовуючи свій протиправний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , оцінивши ситуацію що склалася, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, отримавши доступ до особистого кабінету інтернет – банкінгу «Приват24», 13.04.2026 о 09 годині 41 хвилину здійснила переказ грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я потерпілого ОСОБА_4 на власну банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_2 у сумі 5 000 гривень (комісія 175 грн. 75 коп.).
Після чого, під приводом невдалих спроб авторизації у застосунку «Резерв+» повернула мобільний телефон «XiaomiRedmi 12C» ОСОБА_4 та пішла з місця вчинення злочину.
Після чого, 13.04.2026 о 09 годині 59 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Академіка Богомольця, 1, у банкоматі АТ «Ощадний банк України» здійснила зняття частини раніше викрадених грошових коштів, у сумі 4 500 гривень зі своєї банківської картки АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_2 , якими у подальшому розпорядилася на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 таємно заволоділа грошовими коштами, належними потерпілому ОСОБА_4 , завдавши останньому матеріальної шкоди на суму 5 000 гривень.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначав про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, зібраними матеріалами справи, необхідність призначення останній покарання за ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України у межах санкцій відповідних частин статей КК України, визначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України та застосувати положення ст. 75 КК України.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що обвинувачена ОСОБА_5 частково відшкодувала завдану йому матеріальну шкоду та зобов`язалась решту відшкодувати у найближчий час, підтримав позицію прокурора щодо можливості застосування положень ст. 75 КК України при призначенні обвинуваченій остаточного покарання.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, визнає у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, надала пояснення щодо місця, часу, способу їх вчинення так, як вони встановлені судом. У вчиненому щиро розкаюється, частково відшкодувала завдану потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду та зобов`язалась решту відшкодувати у найближчий час, просить суворо її не карати. 
Показання обвинуваченої є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що вона не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності її позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченої.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. 
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 361 КК України, тобто у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних( автоматизованих) систем, та за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працевлаштована не офіційно, раніше не судима в силу ст. 89 КК України, має середню освіту, постійне місце проживання, будь-яких осіб на утриманні не має.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, суд вважає повне визнання вини, щире каяття та часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, - не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нових правопорушень як самою обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного кримінального правопорушення. 

Враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та їх наслідки, особу ОСОБА_5 , яка на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працевлаштована не офіційно, раніше не судима, має середню освіту, постійне місце проживання, будь-яких осіб на утриманні не має, обставини, що пом`якшують покарання - повне визнання вини, щире каяття та часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність претензій та цивільного позову з боку потерпілого, позицію прокурора та потерпілого щодо виду та розміру покарання, а також можливості застосування положень ст. 75 КК України, суд приходить до переконання щодо необхідності призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України. Остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим. Також суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, у зв`язку із чим вона може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами.
Цивільний позов не заявлено. 
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:
-за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України без дозволу органу пробації;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню: 
- виписку по банківській картці АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 у паперовому вигляді на 2 арк., у яких міститься інформація щодо здійснених транзакцій - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- СD-R диск з написом «957969-ВБ», на якому міститься інформація вилучена в ході проведення тимчасового доступу до речей і документів- залишити в матеріалах кримінального провадження;
- виписку по банківській картці АТ «А-Банк» № НОМЕР_2 у паперовому вигляді на 2 арк., та скріншот з інтернет-банкінгу «А-Банк» на 9 арк., у яких міститься інформація щодо здійснених транзакцій - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з урахуванням положень ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1