ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/885/26	Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І. 	
Провадження № 33/817/432/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 р. м.Тернопіль
Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Гребенюка О.С., 

розглянувши, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Гребенюка С.А. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2026 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 18 червня 2026 року о 16 год. 33 хв.. в м. Бучач по вул. Грушевського, 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки “Chevrolet Volt”, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом водія було відсторонено.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Гребенюк О.С. вважає вказану постанову необ`єктивною, незаконною і необґрунтованою, ухваленою з істотними порушеннями норм процесуального права, та неправильного застосування норм матеріального права.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була штучно спровокована, змодельована та зафіксована самими працівниками поліції, які грубу порушили вимоги спільного Наказу МВС та МОЗ України № 1452/735 (далі - Інструкція), ст. 266 КУпАП та конституційні права громадянина. 
Вказує, що дослідженням відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено похвилинну хронологію, яка повністю спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки водій ОСОБА_1 не відмовляється від процедури огляду, а наполягає на залученні двох свідків для забезпечення прозорості та власної безпеки, однак працівники патрульної поліції категорично відмовляють у цьому.
Зазначає, що у даній справі патрульні демонструють особисту упередженість та роздратування діями водія, що свідчить про намір покарати водія за реалізацію його права на відеофіксацію дій поліції.
Звертає увагу суду, що з даного відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 послідовно заявляв про готовність пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а його вимога щодо присутності свідків є логічним інструментом самозахисту громадянина в умовах воєнного стану, що жодним законом не заборонено.
Захисник також зазначає, що ОСОБА_1 просив провести огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що повністю кореспондується з п. 6 Порядку № 1103 від 17.12.2008 року, в якому вказано, що огляд на стан наркотичного сп`яніння може також проводитись в спеціально обладнаних пересувних пунктах. 
Вказує, що працівники поліції допустили порушення хронології та процедури оформлення документів, оскільки на момент складання протоколу водій ОСОБА_1 не бачив направлення до закладу охорони здоров`я і йому його фактично не вручали.
Звертає увагу, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, чим позбавив можливості реалізувати свої процесуальні права.
Просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Гребенюка С.А., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2026р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №696498 від 18 червня 2026 року, 18 червня 2026 року о 16:33 год. в м. Бучач по вул. Грушевського, 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки “Chevrolet Volt”, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме:звужені зіниці очей, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом водія було відсторонено.
В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, від підпису відмовився.
Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі, а доводи апелянта з цього приводу є безпідставними.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозаписи з нагрудної камери працівника патрульної поліції та відеореєстратора службового автомобіля.
Так, як правильно встановлено місцевим судом, оглянутим відеозаписом зафіксовано, що у зазначених у протоколі даті, час та місці ОСОБА_1 , керував автомобілем марки Chevrolet Volt, д.н.з. НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. У подальшому, у ході спілкування з водієм ОСОБА_1 , поліцейськими були виявленні у останнього ознаки наркотичного сп`яніння та було кілька разів запропоновано останньому пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. На запитання поліцейського “Чи бажаєте поїхати на огляд в лікарню, ОСОБА_1 чітко відповів : “Я відмовляюсь їхати, я втомився” (час на відео 16 год 43 хв). Після чого був складений протокол у справі (час на відео 17 год 10 хв).
Окрім цього, у ході складання протоколу на запитання працівників патрульної поліції “Чи бажаєте надати пояснення?”, ОСОБА_1 відповів “Бажаю усно, мене поліція хотіла забрати без свідків, я боюся з ними їхати” (час на відео 17 год. 13 хв.)
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку проведення огляд на стан сп`яніння, з тих мотивів, що ОСОБА_1 не відмовлявся від процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є непереконливі і необґрунтовані.
Апеляційний суд вважає надуманими мотиви відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога, за невиконання якої законом передбачено адміністративну відповідальність. 

Апеляційний суд зазначає, що відеозаписом об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Також, суд зазначає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про скасування оскарженої постанови з тих підстав, що працівники поліції не забезпечили проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними, оскільки відповідно до змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України за №1452/735 від 09.11.2015 року, водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, підлягають огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу обов`язкове. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. 
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський, є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку, коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення факту оформлення відповідного направлення до медичного закладу працівником поліції, оскільки наявність або відсутність акту огляду та направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливають на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського.
Стосовно доводів апелянта, що справу судом першої інстанції розглянуто у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП участь правопорушника в розгляді справи за ч.1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою. 
Крім цього, звертаю увагу, що апеляційним судом відкрито провадження за апеляційною скаргою адвоката Гребенюка С.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції, тому він не позбавлений можливості реалізувати надані йому законом процесуальні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з порушенням норм матеріального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Гребенюка С.А. залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя