ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2026 Справа № 914/787/26 

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., розглянувши матеріали справи

за позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОТЕК ЛЮКС», м. Київ	
до відповідача:	Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУД-ЛЬВІВ», м. Львів	
про:	стягнення 197 020,92 грн.	

Представники учасників справи: не викликались

Хід справи.
На розгляд Господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОТЕК ЛЮКС», м. Київ, подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУД-ЛЬВІВ», м. Львів, заборгованості за договором на виконання робіт від 15.12.2025 № 15/12-01 в розмірі 197 020,92 грн., з яких: 185 200,00 грн. – основний борг, 2 400,15 грн. – інфляційні втрати, 850,06 грн. – 3 % річних, 8 570,71 грн. – пеня, а також витрат на судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
Крім того позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер справи 914/787/26 та передано на розгляд судді Мазовіти А.Б.
Ухвалою від 18.03.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань; вирішено інші процедурні питання.
Процесуальні документи в даній справі направлялись позивачу та відповідачу засобами електронного зв`язку до їх електронних кабінетів в підсистемі «Електронний суд». Відповідні докази повідомлення учасників справи містяться в матеріалах справи.
Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України "Про доступ до судових рішень".
Статтею 251 цього Кодексу унормовано, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Матеріали справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення учасників справи про здійснення її розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушив зобов`язання з оплати наданих і прийнятих ним послуг за договором від 15.12.2025 № 15/12-01 на виконання робіт, внаслідок чого було порушено права позивача та утворилася заборгованість.
Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомлено.
Відповідно до вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.
15.12.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОТЕК ЛЮКС» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВУД-ЛЬВІВ» (замовник) укладено договір на виконання робіт № 15/12-01, за яким виконавець відповідно до умов цього договору зобов`язується виконати роботи згідно додатку № 1 до цього договору, а замовник зобов`язується прийняти виконання та своєчасно здійснювати оплату на умовах цього договору (п. 1.1).
Ціна договору становить суму вартості робіт, виконаних за усіма актами виконаних робіт (акт) до цього договору та включає всі обов`язкові платежі за чинним законодавством України та інші витрати виконавця (п. 2.1 договору).
Приймання-передача робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту за фактом їх виконання (п. 2.2 договору).
Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 3 банківських днів, що відраховуються з дня підписання сторонами акту виконаних робіт за відповідною заявкою (п. 2.7 договору).
Пунктом 3.1 договору встановлено, що строк дії договору: з дати цього підписання до 31.12.2025 включно. За відсутністю письмового повідомлення договір може бути пролонгованим (продовженим) на тих самих умовах на новий термін.
Розділом 4 договору сторонами узгоджено права та обов`язки, зокрема, що замовник зобов`язаний своєчасно приймати роботи, підписувати акти виконаних робіт (протягом 2 робочих днів з дня надання акту виконавцем) (п. 4.1.2); своєчасно здійснювати оплати за цим договором (п. 4.1.4).
Сторони несуть відповідальність з невиконання зобов`язань, передбачених цим договором та законодавством України (п. 7.1 договору).
У додатку № 1 до вищевказаного договору сторони домовилися, що загальний обсяг робіт за договором становить об`єм усіх виконаних робіт виконавцем протягом дії договору та які підтверджені актами виконаних робіт, що підписані обома сторонами договору.
В даному додатку сторони узгодили найменування виду послуг (укладення деревини), одиницю виміру (кг) та вартість (270,00 грн з ПДВ).
Договір на виконання робіт № 15/12-01 від 15.12.2025 та додаток до нього підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та виправлень.
На виконання умов договору позивачем в період 15.12.2025-13.02.2026 було надано послуги, визначені додатком до договору, на загальну суму 235 200,00 грн., а відповідачем такі послуги були прийняті, що підтверджується наступними актами наданих послуг, підписаних сторонами шляхом накладення електронного цифрового підпису за допомогою електронного сервісу «Вчасно»:
№ 1 від 22.12.2025 на суму 76 950,00 грн. (послуги за період 15.12.2025-19.12.2025);
№ 2 від 12.01.2026 на суму 50 700,00 грн. (послуги за період 05.01.2026-09.01.2026);
№ 3 від 19.01.2026 на суму 27 600,00 грн. (послуги за період 12.01.2026-16.01.2026);
№ 4 від 26.01.2026 на суму 30 900,00 грн. (послуги за період 19.01.2026-23.01.2026);
№ 8 від 02.02.2026 на суму 42 000,00 грн. (послуги за період 26.01.2026-30.01.2026);
№ 9 від 16.02.2026 на суму 7 050,00 грн. (послуги за період 09.02.2026-13.02.2026).
В подальшому позивач звертався до відповідача із претензією щодо невиконання умов договору на виконання робіт від 15.12.2025 № 15/12-01 (претензія від 09.02.2026 вих. № 09/02/26-1), якою вимагав протягом 7 календарних днів з дати отримання цієї претензії здійснити оплату за надані послуги (виконані роботи) згідно договору в загальному розмірі 228 150,00 грн.
Вищезазначена претензія була направлена позивачем 10.02.2026 на юридичну адресу відповідача засобами поштового зв`язку поштовим оператором АТ «Укрпошта» та вручена одержувачу 20.02.2026, про що свідчать копії поштової накладної та роздруківка з офіційного веб-порталу АТ «Укрпошта» про рух листа з трекінг-номером 1400000755275.
Доказів надання відповідачем відповіді на претензію позивача матеріали справи не містять, натомість в день отримання претензії 20.02.2026 відповідач здійснив часткову оплату наданих йому послуг в сумі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 375 від 20.02.2026 з призначенням платежу «За укладання деревини. Згідно договору № 15/12-01 від 15.12.2025».
Решту заборгованості відповідачем не було сплачено, доказів зворотного матеріали справи не містять.
У зв`язку з викладеним вище позивач звернувся до господарського суду із даним позовом за захистом свого порушеного права, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за договором на виконання робіт від 15.12.2025 № 15/12-01 в розмірі 197 200,92 грн., з яких: 185 200,00 грн. – основний борг, 2 400,15 грн. – інфляційні втрати, 850,06 грн. – 3 % річних, 8 570,71 грн. – пеня.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з огляду на наступне.
У відповідності до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань).
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з яким правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного на виконання робіт № 15/12-01 від 15.12.2025. В матеріалах справи відсутні і сторонами не подавались докази на підтвердження визнання недійсним зазначеного договору повністю чи частково у встановленому порядку, у зв`язку з чим суд виходить з принципу правомірності цього правочину, який є обов`язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 Цивільного кодексу України. 
Суд констатує, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором надання послуг, який підпадає під правове регулювання глави 63 Цивільного кодексу України.
Приписами статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Виконавець повинен надати послугу особисто (ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вже було встановлено судом на виконання умов договору позивачем в період 15.12.2025-13.02.2026 було надано послуги, визначені додатком № 1 до договору, на загальну суму 235 200,00 грн., а відповідачем такі послуги були прийняті, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг, підписаними сторонами шляхом накладення електронного цифрового підпису за допомогою електронного сервісу «Вчасно». 
Відповідач, підписавши акти наданих послуг, не подав заперечень щодо обсягу чи якості наданих послуг, а також не оспорив належність їх оформлення. Таким чином, факт надання послуг та прийняття їх замовником підтверджується належними та допустимими доказами.
Пунктом 2.7 договору передбачено, що оплата виконаних робіт здійснюється протягом 3 банківських днів, що відраховуються з дня підписання сторонами акту виконаних робіт за відповідною заявкою.
Тобто за кожним актом строк оплати послуг є таким:
№ 1 від 22.12.2025 – до 01.01.2026 включно (акт підписаний 29.12.2025);
№ 2 від 12.01.2026 – до 21.01.2026 включно (акт підписаний 16.01.2026);
№ 3 від 19.01.2026 – до 02.02.2026 включно (акт підписаний 28.01.2026);
№ 4 від 26.01.2026 – до 29.01.2026 включно (акт підписаний 26.01.2026);
№ 8 від 02.02.2026 – до 23.02.2026 включно (акт підписаний 18.02.2026); 
№ 9 від 16.02.2026 – до 23.02.2026 включно (акт підписаний 18.02.2026).
20.02.2026 відповідачем було здійснено часткову оплату в розмірі 50 000,00 грн., тобто залишок заборгованості складає 185 200,00 грн. Доказів повної оплати основної заборгованості матеріали справи не містять. Цей факт відповідачем не спростований, а матеріали справи не містять доказів протилежного.
Таким чином, суд вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань у частині своєчасної та повної оплати наданих послуг в сумі 185 200,00 грн.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойка є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 Цивільного кодексу України).
При цьому за приписами частини першої статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Водночас статтею 3 названого Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).
Як вже було встановлено судом, відповідач не здійснив повну та вчасну оплату наданих йому позивачем послуг за актами надання послуг, які були підписані сторонами, а строк їх оплати є таким, що настав, зокрема за актами:
№ 1 від 22.12.2025 – прострочення з 02.01.2026;
№ 2 від 12.01.2026 – прострочення з 22.01.2026;
№ 3 від 19.01.2026 – прострочення з 03.02.2026;
№ 4 від 26.01.2026 – прострочення з 30.01.2026;
№ 8 від 02.02.2026 – прострочення з 24.02.2026; 
№ 9 від 16.02.2026 – прострочення з 24.02.2026.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, інфляційних втрат та неустойки за допомогою системи інформаційно-правового забезпечення «Ліга:Закон» суд дійшов висновку, що вони методологічно та арифметично є вірними, а тому підлягають задоволенню у заявленому розмірі.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, а також те, що відповідач не надав суду заперечень щодо заявлених вимог та/або доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань, в матеріалах справи вони відсутні, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача. 
Щодо вимоги про стягнення 15 000,00 грн. на правничу допомогу суд не вирішує в цьому рішенні дане питання, оскільки адвокат із позивачем у договорі від 16.03.2026 про надання правової допомоги, а саме в п. 3.4, погодили, що засвідченням факту надання послуг є акт прийому-передачі послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін, який повинен бути наданий адвокатом позивачу не пізніше 3 календарних днів з дати ухвалення рішення судом першої інстанції.
Крім того суд враховує приписи частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу, як то передбачено ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУД-ЛЬВІВ» (79069, м. Львів, вул. Шевченка, б. 329; ідентифікаційний код - 44344959) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОТЕК ЛЮКС» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, б. 4-А, оф. 139/1; ідентифікаційний код - 45960595) заборгованість за договором на виконання робіт від 15.12.2025 № 15/12-01 в розмірі 197 020,92 грн.,з яких: 185 200,00 грн. – основний борг, 2 400,15 грн. – інфляційні втрати, 850,06 грн. – 3 % річних, 8 570,71 грн. - пеня, а також судовий збір в сумі 2 662,40 грн.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 13.07.2026.

Суддя Мазовіта А.Б.