ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/3887/26
Провадження № 33/820/579/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Романова Василя Івановича, законного представника потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Романова Василя Івановича, на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2026 року, 

в с т а н о в и л а :

Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , особи з інвалідністю ІІІ групи, що працює водієм маршрутного таксі, 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн 60 коп судового збору.
За постановою суду, 04 травня 2026 року, близько 08 год 30 хв, по вул. Івана Виговського, 42 в м. Кам`янець-Подільський, керуючи транспортним засобом марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 , надаючи послуги з перевезення пасажирів, здійснив зупинку маршрутного транспортного засобу у місці зупинки, з метою висадки пасажирів, при цьому проявив неуважність, не вжив усіх заходів до повної зупинки, не поставив транспортний засіб на стоянкове гальмо та допустив самовільний рух. Внаслідок цього неповнолітній пасажир ОСОБА_3 випала з транспортного засобу, пошкодивши при падінні особисті речі, у які була одягнена та отримала легкі тілесні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 15.12 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 , адвокат Романов В.І., подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову в частині накладення стягнення змінити, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.
Посилається на те, що при винесені постанови місцевим судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, повністю визнав вину у скоєному, щиро розкаявся, вибачився перед представником потерпілої.
Поза увагою суду залишилося й те, що здійснення пасажирських перевезень є єдиним і основним заробітком ОСОБА_1 , його сім`я проживає на кошти, зароблені від вказаного виду діяльності.
Крім того, через позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами та у зв`язку із неможливістю укомплектувати штат водіїв через введення воєнного стану, будуть зірвані графіки та регулярність маршруту № 12 в м. Кам`янець-Подільському.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Романова В.І., на підтримку поданої апеляційної скарги, законного представника потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечила проти її задоволення, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Постанова суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційному порядку не оскаржується, тому в цій частині не переглядається.

Що стосується накладеного стягнення, то апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Санкція ст. 124 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Тобто, санкція статті 124 КУпАП передбачає два альтернативні види стягнень: штраф та позбавлення права керування транспортними засобами.
Накладаючи на ОСОБА_1 стягнення, місцевий суд врахував характер вчиненого діяння, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Зокрема, правильно взято до уваги, що останній є водієм маршрутного транспортного засобу та здійснює пасажирські перевезення. Він несе безпосередню відповідальність за безпеку осіб, яких перевозить, в його обов`язок, крім іншого, входить здійснення контролю за посадкою, висадкою пасажирів. 
В даній ситуації водій маршрутного транспортного засобу, перебуваючи на кінцевій зупинці та маючи відчинені передні та задні двері автобуса, не проконтролював наявність у них пасажирів, розпочав рух, внаслідок чого малолітня ОСОБА_3 випала з транспортного засобу.
Правильно враховано й особу ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю ІІІ групи, має утриманців, систематично вчиняв адміністративні правопорушення, належних висновків для себе не зробив, не намагався примиритися із потерпілою стороною протягом розгляду справи, навпаки при зустрічі із ними поводився зверхньо. 
Враховуючи наведені обставини, місцевий суд прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що місцевий суд не в повній мірі врахував особу ОСОБА_1 , спростовуються даними мотивувальної частини постанови.
Зокрема, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, має утриманців.
При цьому правильно враховано й те, що він систематично вчиняв адміністративні правопорушення та не зробив для себе належних висновків.
Зокрема, 09 липня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме за порушення правил користування ременем безпеки або шоломами; 04 травня 2026 року – за ч. 2 ст. 121 КУпАП (керування водієм транспортного засобу, який використовується для надання послу з перевезення пасажирів, що має несправності).
А тому, місцевий суд, врахувавши характер вчиненого діяння, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами у мінімальних межах, визначених санкцією ст. 124 КУпАП. 

Що ж стосується посилань захисника на те, що ОСОБА_1 повністю визнав свою винуватість та щиро розкаявся у скоєному, вибачився перед представником потерпілої, то такі є безпідставними, виходячи з наступного.
Так, із протоколу судового засідання від 03 червня 2026 року – 16 червня 2026 року вбачається, що у місцевому суді ОСОБА_1 визнав фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, повідомив, що не може пояснити як так сталося.
Водночас саме по собі визнання фактичних обставин ОСОБА_1 не свідчить про визнання ним вини та щире каяття.
Крім того, допитана місцевим судом представник потерпілої ОСОБА_2 показала, що після події ОСОБА_1 у насмішкуватій формі звертався до її доньки з приводу отриманих нею тілесних ушкоджень. 
Разом з тим, відомостей про те, що він вибачився перед потерпілою стороною, матеріали справи не містять, а представник потерпілої таких обставин не підтвердила. Навпаки, вона просила застосувати до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
За таких обставин, місцевий суд прийшов до правильного висновку про те, що  ОСОБА_1 протягом розгляду справи не вжив жодних заходів до примирення з потерпілою стороною, а навпаки, поводився із нею зверхньо, що не свідчить про його критичне ставлення до вчиненого.

Посилання захисника на те, що пасажирські перевезення є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 , а його позбавлення права керування транспортними засобами негативно вплине як на матеріальне забезпечення сім`ї, так і на роботу маршруту № 12 у м. Кам`янець-Подільському, не є підставою для зміни постанови, оскільки вказані обставини не переважають необхідності досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, та не можуть нівелювати підвищений стандарт обачності, який покладається на водія маршрутного транспортного засобу, відповідального за безпеку перевезення пасажирів. 
Наслідки ж застосування передбаченого законом виду стягнення, пов`язані з професійною діяльністю правопорушника чи діяльністю роботодавця, самі по собі не можуть бути підставою для незастосування стягнення, яке суд визнав необхідним і достатнім з урахуванням усіх встановлених обставин справи.

З урахуванням вищенаведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобом. З таким висновком погоджується апеляційний суд. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її зміни, відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд 

п о с т а н о в и в:
Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника, адвоката Романова Василя Івановича, – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду Федорова Н.О.