ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року
м. Київ
справа № 395/701/19
провадження № 61-7011св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідачки:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Новікова Наталія Миколаївна,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Чижик Діана Ігорівна, на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року у складі судді Максимовича І. В. та постанову Черкаського апеляційного суду від 08 квітня 2026 року у складі колегії суддів: Новікова О. М., Василенко Л. І., Карпенко О. В., і ухвалив таку постанову.
Зміст заявлених позовних вимог
1. У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним фіктивного правочину.
2. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідно до договору купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку, укладеного 02 серпня 2016 року у м. Кіровограді та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новіковою Н. М., ОСОБА_3 (продавець) передала у власність ОСОБА_2 (покупець) 1/4 частку житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , загальною площею 157,2 кв.м, житловою площею 91,6 кв.м та надвірні будівлі та споруди: сарай - літ. «Б», погріб - літ. «В», сарай - літ «Д», гараж літ «Ж», убиральня - літ «У», огорожа - №-№ 3 та вимощення - літ І, ІІ. Вартість проданого майна становить 20 000,00 грн.
3. Позивачка зазначала, що вказаний договір купівлі-продажу не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. ОСОБА_3 не мала наміру і не могла передати, а покупець ОСОБА_4 не мала наміру і не могла прийняти від продавця 1/4 частку вказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами (предмет договору), оскільки їх не існувало з 2006 року. ОСОБА_5 (батько ОСОБА_3 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і після його смерті в його частині будинку ніхто не проживав, а тому ця частина стала непридатною для проживання, що підтверджується експертним висновком за липень 2006 року та постановою Новомиргородського районного суду від 04 травня 2007 року.
4. Згідно з висновком експерта зазначена частина будинку (яка належала ОСОБА_5 - батьку ОСОБА_3 ) знаходилася в аварійному стані і подальша експлуатація будівлі була неможливою, будівлі сараїв, погребу та вбиральні на момент обстеження знаходилися в напівзруйнованому або повністю зруйнованому стані і не підлягали ремонту. Таким чином, вказаної частини житлового будинку та господарсько-побутових будівель з 2006 року не існувало, а тому ОСОБА_3 не мала наміру і об`єктивно не могла це майно прийняти як спадщину 24 березня 2015 року, а потім це неіснуюче майно не могла передати ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 02 серпня 2016 року.
5.  ОСОБА_2 також було відомо, що майна, яке передає їй ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, фактично не існує з 2006 року, а тому вона не мала наміру і не могла це майно прийняти, тобто сторони свідомо уклали фіктивний договір купівлі-продажу.
6. Посилалася на те, що ОСОБА_3 не прийняла спадщину від померлого батька ОСОБА_5 , оскільки не проживала з ним та не подала заяву про прийняття спадщини, і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 березня 2015 року незаконно. Це свідоцтво отримала за дорученням ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 , що законом не передбачено.
7. Вказала, що вона є заінтересованою особою, оскільки більша частина майна, вказаного в договорі, належить їй на праві особистої приватної власності, в тому числі частина будинку у АДРЕСА_1 та господарські будівлі і споруди.
8. З урахуванням зазначеного  ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку, укладений 02 серпня 2016 року та посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новіковою Н. М., зареєстрований у реєстрі за № 634, на підставі якого ОСОБА_3 (продавець) передала у власність ОСОБА_2 (покупець) 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , як фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювались цим правочином.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
9. Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Новікова Н. М., про визнання недійсним фіктивного правочину задоволено.
10. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/4 частки житлового будинку, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про передачу у власність 1/4 частки житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений 02 серпня 2016 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новіковою Н. М. та зареєстрований в реєстрі за № 634. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
11. Суд першої інстанції дійшов висновку, що поведінка відповідачок під час укладення спірного договору є недобросовісною та свідчить про зловживання правом, що в свою чергу шкодить інтересам позивачки, як власника частини майна, на належне користування своєю часткою нерухомості.
12. Судовим рішенням від 21 червня 2022 року у справі № 395/763/19 видане ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 березня 2015 року за реєстровим № 301 було визнано недійсним.
13. Також судом першої інстанції встановлено, що передане ОСОБА_3 ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 02 серпня 2016 року майно знаходилося в аварійному стані та не придатне для проживання, разом з тим у договорі вказано, що майно перебуває у належному технічному стані, повністю придатне для використання його за призначенням.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
14. Постановою Черкаського апеляційного суду від 08 квітня 2026 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишено без задоволення.
15. Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року залишено без змін. 
16. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції і зазначив, що ОСОБА_3 при укладенні договору купівлі-продажу від 02 серпня 2016 року з ОСОБА_2 не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки фактично не була власником усього спірного майна, яке нею було відчужено, отже оспорюваний договір підлягає визнанню недійсними на підставі частини другої статті 203, частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.
Узагальнені доводи касаційної скарги
17. 20 травня 2026 року  ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Чижик Д. І., звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 08 квітня 2026 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_1 .
18. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій заявниця зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 569/4373/16-ц, від 22 жовтня 2019 року у справі № 911/2129/17, у постановах Верховного Суду від 01 листопада 2018 року у справі № 910/18436/16, від 13 березня 2019 року у справі № 757/12646/16, (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки, встановили обставини справи на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
19. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що оспорений договір купівлі-продажу був укладений сторонами вільно, відповідно до норм чинного законодавства. Сторони виконали свої зобов`язання за ним. Будинок не перебував в аварійному стані у 2016 році, що підтверджено достовірними доказами, зокрема висновком експерта, складеним у 2018 році, який суди не дослідили. Разом з тим висновок експерта, складений у 2006 році, не є належним доказом у справі. Підстави для визнання договору купівлі-продажу фіктивним відсутні.
20. Заявниця звертає увагу, що її родина 45 років законно володіє частиною будинку та утримує це майно, вона разом з дітьми проживає там. Вважає себе добросовісним набувачем. А дії позивачки вважає недобросовісними. Водночас стверджує, що права позивачки не порушені внаслідок укладення договору купівлі-продажу частки будинку, на яку вона не претендує. До того ж суди належним чином не дослідили правоустановчі документи позивачки.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
21. Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
22. 22 червня 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
23. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, посилаючись на правильне встановлення судами попередніх інстанцій обставини та зловживання ОСОБА_2 своїми правами. Посилається на те, що ОСОБА_2 володіє іншим житловим будинком та квартирою у м. Новомиргороді, яку її мати отримала взамін зруйнованої квартири у спірному будинку.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
24. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2009 року, виданого державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Заліпським В. О., ОСОБА_1 є власником спадкового майна після смерті матері ОСОБА_6 , яке складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими-побутовими будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Житловий будинок, в якому знаходиться зазначена частка, - дерев`яномазаний, обкладений цеглою, зазначений на плані літ. «Аакркр». Загальний розмір житлової площі будинку 91, 6 кв. м, загальна площа будинку - 157, 2 кв. м, а також господарсько-побутові будівлі: сарай - літ. «Б, Д», погріб - літ. «В», гараж - літ. «Ж», убиральня - літ. «У», огорожа - літ. №1-3, замощення - літ. І-ІІ. Цю частку вона прийняла як спадок після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_6 .
25. У справі № 395/168/21 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Новомиргородської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1382, яким оформлено право власності ОСОБА_1 на самовільно побудовані господарські будівлі на АДРЕСА_1 . 
26. На підставі договорів купівлі-продажу від 26 листопада 1980 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 придбали по 1/4 частці будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці, площею 1 312, 3 кв.м, який складається з одноповерхового дерев?яномазаного житлового будинку, облицьованого цеглою, загальною площею 108, 8 кв. м, та надвірних будівель: сарай під літ. «Г», погріб під літ. «В», вбиральня під літ. «У».
27. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 березня 2015 року, зареєстрованого у реєстрі за № 301, виданого державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Заліпським В. О., ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 та набула право власності на частку у розмірі 1/4 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться на АДРЕСА_1 . Житловий будинок, в якому знаходиться зазначена частка, - дерев`яномазаний, обкладений цеглою, що зазначений на плані літ. «Аакркр», розмір загальної площі усього у будинку 157, 2 кв. м, розмір житлової площі усього у будинку - 91, 6 кв. м, та господарсько-побутові будівлі: сарай - літ. «Б», погріб - літ. «В», сарай - літ. «Д», гараж - літ. «Ж», убиральня - літ. «У», огорожа №-№ 3, вимощення - літ. I II.
28. 02 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 1/4 частки житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належала їй на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 березня 2015 року за реєстровим номером 301.
29. У пункті 3.2. договору покупець засвідчив, що володіє достатньою інформацією про відчужуваний предмет договору та інформацією щодо нього, наданою продавцем, задоволена якісним станом відчужуваного майна, під час огляду будь-яких дефектів та недоліків, про які не було повідомлено продавцю, не виявлено; претензій до продавця щодо якісних характеристик зазначеного в договорі майна немає. 
30. Відповідно до експертного висновку про технічний стан будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленого «Проектно-вишукувальним інститутом «Кіровоградагропроект» на замовлення ОСОБА_7 у липні 2006 року (шифр 658/2006), було виконано обстеження будівлі методом ретельного візуального огляду будівлі з розкриттям її конструктивних елементів та вузлів їх з`єднання на предмет їх технічного стану та можливості подальшої експлуатації в якості житлового будинку. Окрім обстеженої будівлі житлового будинку (літера «А» по схемі садибної ділянки) на садибній ділянці розташовані будівлі господарського призначення із літерами по схемі садибної ділянки: Б - сарай; Г - сарай; В - погріб; Д - сарай; Е, у - вбиральня. Висновки та рекомендації: по комплексному стану конструктивних елементів будівля «А» на момент обстеження знаходиться в аварійному стані; подальша експлуатація будівлі житлового будинку неможлива; обстежена будівля житлового будинку, літера «А» не підлягає ремонту, так як затрати на її ремонт перевищують витрати на будівництво нового аналогічного будинку. Будівлі Б, Г, В, Д, Е, у - господарського призначення виконані в конструкціях із цегли, дерева, листової чорної покрівельної жерсті; на момент обстеження всі обстежені будівлі знаходилися в напівзруйнованому або в повністю зруйнованому стані, і не підлягають ремонту.
31. Постановою Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справі № 395/763/19 рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року залишено без змін. Судовим рішенням задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Новомиргородська районна державна нотаріальна контора, Новомиргородська дільниця обласного комунального підприємства Кіровоградського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_2 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Заліпським В. О. 24 березня 2015 року за реєстровим номером 301 спадкоємцю ОСОБА_3 на спадкове майно її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
32. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що при видачі відповідачці свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус не перевірив чи зареєстровано за позивачкою право власності на таке нерухоме майно як гараж під літ. «Ж», огорожа №-№3, вимощення - літ.І ІІ на підставі рішення виконкому Новомиргородської міської ради Кіровоградської області від 25 грудня 2008 року № 1382, яке є чинним, ніким не скасовано. Внаслідок видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом порушено права ОСОБА_1 , оскільки як у свідоцтві про право на спадщину за законом від 24 січня 2009 року, виданому на ім`я ОСОБА_1 , так і у свідоцтві про право на спадщину за законом від 24 березня 2015 року, виданому на ім`я ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у договорі купівлі-продажу від 02 серпня 2016 року, за умовами якого ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 1/4 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями на АДРЕСА_1 , до складу спадщини включено нерухоме майно, власником якого на підставі чинного рішення органу місцевого самоврядування була ОСОБА_6 , після смерті якої спадщину прийняла ОСОБА_1 . Наявність цього нерухомого майна у свідоцтві про право на спадщину за законом від 24 березня 2015 року, виданому на ім`я ОСОБА_3 , є перешкодою у володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 нерухомим майном, отриманим у спадщину.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
33. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.
34. Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
35. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
36. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
37. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
38. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
39. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
40. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
41. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована.
42. Отже, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили.
43. Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
44. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
45. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (стаття 658 ЦК України).
46. Недійсність договору як приватноправова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати.
47. Оспорений правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України).
48. Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду.
49. Оспорення правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорення правочину, рецисорний позов).
50. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
51. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
52. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
53. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу, оскільки ОСОБА_3 , як продавець за договором купівлі-продажу спірного майна від 02 серпня 2016 року, не була наділена правом продажу (розпорядження) 1/4 часткою у будинку АДРЕСА_1 , з огляду на те, що судовим рішенням у справі № 395/763/19 скасовано свідоцтво про право на спадщину від 24 березня 2015 року у зв`язку із зазначенням у свідоцтві про право на спадщину майна, яке не належало на праві власності спадкодавцю, а отже і не належало ОСОБА_3 , як спадкоємиці. 
54. Визнання недійсним договору купівлі-продажу не є втручанням у право заявниці на користування житловою нерухомістю. 
55. Між сторонами тривалий час існує спір щодо права власності на складові частини домоволодіння АДРЕСА_1 .
56. З урахуванням встановлених у цій справі обставин та обставин, встановлених у справах № 395/168/21, 395/763/19 , слід погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки домоволодіння, оскільки продавець не мав права відчужувати такий товар. 
57. Також обставинами, встановленими у справах № 395/168/21, 395/763/19, підтверджується, що  ОСОБА_1 є заінтересованою особою, яка має право оспорити договір купівлі-продажу спірного майна від 02 серпня 2016 року, оскільки розпорядження нерухомим майном, вказаного у визнаному судом недійсним свідоцтві про право на спадщину за законом від 24 березня 2015 року, виданому на ім`я ОСОБА_3 , є перешкодою у володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 її нерухомим майном, отриманим у спадщину.
58. Інші доводи касаційної скарги не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій.
59. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявниці по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях, питання вмотивованості висновків апеляційного суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.
60. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). 
61. Висновки судів, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.
62. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, враховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі 
№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).
63. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
64. З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів попередніх інстанцій. 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Чижик Діана Ігорівна, залишити без задоволення.
2. Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 08 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович