РІШЕННЯ
Іменем України

22 липня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/484/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження
За позовом: Ніжинської окружної прокуратури, 
вул. Овдіївська, 2, м. Ніжин, Чернігівської області, 16600, код ЄДРПОУ 02910114;
в інтересах держави в особі позивача: Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області, 
вул. Прощенка Станіслава, 20, м. Ніжин, Чернігівської області, 16600, код ЄДРПОУ 32009931;
Відповідач: Мале приватне підприємство “ФАКЕЛ”,
вул. Незалежності, 5, м. Бобровиця, Чернігівської області, 17400, код ЄДРПОУ 31653865;
Предмет спору: про стягнення 120 038,21 грн шкоди,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
не викликались,

ВСТАНОВИВ:
Ніжинська окружна прокуратура через підсистему “Електронний суд” звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача: Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області до Малого приватного підприємства “ФАКЕЛ” про стягнення 120 038,21 грн шкоди.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; зобов?язано Мале приватне підприємство “ФАКЕЛ” у триденний строк з дня отримання ухвали зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України, а також попереджено його про процесуальні наслідки такої нереєстрації; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.
Ухвала суду від 01.06.2026 доставлена прокуратурі та позивачу до їх Електронних кабінетів у підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС 01.06.2026 о 14:47, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Ухвала суду від 01.06.2026, направлена відповідачу (код ЄДРПОУ 31653865) рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Незалежності, 5, м. Бобровиця, Чернігівської області, 17400, повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку “адресат відсутній за вказаною адресою”. Датою проставлення у поштовій довідці такої відмітки є 15.06.2026.
Пунктом 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено, зокрема, у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Суд відзначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 27.06.2023 у справі № 910/4473/21 (910/19757/21).
Таким чином, у розумінні п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання заяв по суті, а днем вручення ухвали суду від 01.06.2026 є 15.06.2026.
Отже, відповідач повинен був зареєструвати свій електронний кабінет в підсистемі “Електронний суд” ЄСІТС у термін до 18.06.2026 включно.
Останнім днем для подання відповідачем відзиву на позов є 30.06.2026 включно.
За приписами ст. 6 Господарського процесуального кодексу України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, яка відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Електронний кабінет – це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Таким чином, судові рішення автоматично направляються в електронному виді до електронного кабінету (за наявності) учасників справи, а днем його вручення відповідно до ч. 5, 6 ст. 242 ГПК України є день такої доставки. 
Відповідач відноситься до категорії осіб, зазначених у ч. 6 ст. 6 ГПК України та п. 10 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, які в обов`язковому порядку мають зареєструвати електронний кабінет в підсистемі “Електронний суд” в ЄСІТС.
Проте, як встановив суд, він не має офіційно зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі “Електронний суд”, тобто до теперішнього часу не виконав свого обов`язку щодо такої реєстрації. Жодних заяв чи клопотань щодо неможливості здійснення такої реєстрації з об`єктивних причин від Малого приватного підприємства “ФАКЕЛ” до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, усі негативні наслідки, пов`язані з нереєстрацію Електронного кабінету, та як наслідок неотриманням судових рішень через Електронний суд, несе відповідач.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач – разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що обсяги та вартість виконаних робіт по об?єкту будівництва за Договором №618 від 17.12.2018 не відповідають обсягам та вартості визначеним проєктно-кошторисною документацією та актам виконаних робіт, внаслідок чого позивачу завдано шкоду, які прокурор просить стягнути на користь позивача на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений судом процесуальний строк до суду не надходило.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом процесуальний строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами. 

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
17.12.2018 між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (замовник) та МПП «ФАКЕЛ» (підрядник) без використання електронної системи закупівель UА-2018-12-18-000169-а, був укладений Договір № 618, за умовами розділу І якого виконавець зобов?язується у 2018 році надати послуги замовнику з капітального ремонту елементів благоустрою з встановленням архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями біля житлового будинку №11 по вул. Шевченка в м. Ніжин Чернігівської області з видаленням черговості: І черга – встановлення архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями; ІІ – ремонт елементів благоустрою (45453000-7 Капітальний ремонт та реконструкція). Кількість послуг визначається актами виконаних робіт (далі – Договір).
Згідно з п. 2.1. Договору виконавець повинен надати замовнику послуги, якість яких відповідає дотриманням технічних норм та правил що діють у дорожній галузі та ДСТУ Б.Д. 1.1.1.-2013. СОУ 42.1-37641918-085-2012.
Відповідно до п. 3.1., 3.4. Договору ціна цього Договору становить 534 046,00 грн. в т.ч. ПДВ.
Фінансування за рахунок коштів субвенцій державного бюджету на здійснення заходів щодо соціально-економічного розвитку окремих територій становить 518 491,26 грн. в т.ч. ПДВ.
Фінансування за рахунок коштів місцевого бюджету становить 15 554,74 грн. в т.ч. ПДВ.
Невід`ємною частиною цього Договору є: додаток № 1 «Договірна ціна»; додаток № 2 «Календарний графік виконання робіт».
Пунктами 4.3., 4.4. Договору визначено, що розрахунок за виконані роботи проводиться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються виконавцем та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх.
Розрахунок за виконані роботи проводиться замовником по фактичним витратам, згідно форми Ф-3 після підписання акту виконаних робіт.
У відповідності до п. 5.1. Договору термін дії договору до 31.12.2018.
Згідно з п. 7.2. Договору виконавець зобов`язується:
- вчасно і якісно виконувати вищевказані роботи згідно (СОУ 42.1 37641918-085-2012) та з дотриманням технічних норм та правил що діють у дорожній галузі, та умов цього Договору; 
- усувати допущені з його вини дефекти, виявлені на протязі 12 місяців з дня виконання робіт, та розглядати претензії, які пред`являє замовник у зв`язку з допущеними порушеннями умов Договору; 
- забезпечити надання послуг по ремонту у строки, встановлені в умовах Договору; 
-забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам згідно відомчих будівельних норм та умов Договору. При виникненні непорозумінь виконавець повідомляє замовника листом. Виконавець несе відповідальність за визначення вартості виконаних робіт. У разі виявлення невідповідності робіт, пред`явлених до оплати встановленим вимогам, завищення поточних цін, розцінок та інше, що вплинуло на ціну наданих робіт, виконавець зобов`язаний скоригувати вартість, що підлягає оплаті.
Відповідно до п. 8.1., 8.7., 8.11. Договору при порушенні однією з сторін умов цієї угоди сторона-порушник компенсує іншій нанесені збитки в повному обсязі.
У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.
Виконавець гарантує якість та можливість експлуатації об`єкта після закінчення послуг згідно діючих норм.
За умовами п. 10.3., 10.4. Договору зміни і доповнення до Договору вносяться за згодою сторін шляхом укладення додаткових угод.
Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов?язань та до здійснення повних розрахунків по Договору.
Додатковою угодою №1 від 28.12.2018 до Договору продовжено термін дії договору до 31.12.2019. 
Додатковою угодою №2 від 01.04.2019 до Договору, Договір доповнено пунктами 4.8.,4.9., 4.10. щодо включення до його умов попередньої оплати на суму 160 231,80 грн.
Додатковою угодою № 3 від 11.12.2019 до Договору сторони дійшли домовленості зменшити вартість робіт на 36 215,40 грн та встановити її вартість у розмірі 497 830,60 грн. Додаткова угода №3 набирає чинності з 11.12.2019 і діє протягом дії Договору.
Як зазначає прокурор, кошти, які визначені як фінансування за рахунок коштів субвенцій державного бюджету, це кошти бюджету м. Ніжина, які було отримано з Держаного бюджету на виконання інвестиційних проектів в рамках здійснення заходів щодо соціально-економічного розвитку окремих територій, та перерозподілено рішенням Ніжинської міської ради Чернігівської області від 31.10.2018 № 14-44/2018 «Про внесення змін до рішення міської ради VII скликання від 21.12.2017 №6-34/2017 «Про міський бюджет м. Ніжина на 2018 рік», розпорядником яких визначено Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради.
Відповідно до Робочого проекту «Капітальний ремонт елементів благоустрою з встановленням архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями біля житлового будинку №11 по вул. Шевченка, м. Ніжин, Чернігівської області, з виділенням черговості І черга – встановлення архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями; II черга – ремонт елементів благоустрою» передбачено встановлення 4 лавок паркових зі спинкою розмірами 1820x930x1230 мм InterAtletika LP032 та 2 урн для сміття розмірами 471x430x720 мм InterAtletika LP032.
На підставі виставленого підрядником рахунку-фактури №19/3-19 від 01.04.2019 на суму 160 213,80 грн, позивачем перераховано відповідачу 160 213,80 грн, призначення платежу «попередня оплата на придбання матеріалів», що підтверджується деталями трансакцій за 01.04.2019 та 02.04.2019.
Факт виконання відповідачем робіт по об?єкту в повному обсязі підтверджується Актом №1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт від 01.07.2019, Актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року від 22.10.2019, Актом №2/1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт від 22.10.2019, Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2019 року форми КБ-3 від 01.07.2019 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2019 року форми КБ-3 від 22.10.2019, копії яких додано до матеріалів справи.
Остаточний розрахунок по об`єкту позивачем здійснено шляхом перерахування на рахунок відповідача грошових коштів на суму 337 616,80 грн, що підтверджується деталями трансакцій за 22.10.2019.
Всього позивачем перераховано відповідачу за виконані роботи по об?єкту за Договором на суму 498 830,60 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №42019271180000213 від 12.12.2019 було проведено судово-товарознавчу та судову будівельно-технічну експертизу, за результатами яких судовим експертом Зєлєніною Євгенією Володимирівною складено висновок експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи №4330/20 від 14.12.2020 та Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз – висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №1859/1860/20-24 від 23.12.2020, якими встановлено, що офіційні документи: Акт № 1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт від 01.07.2019, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2019 року форми КБ-3 від 01.07.2019, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2019 року форми КБ-3 від 22.10.2019 по об`єкту: «Капітальний ремонт елементів благоустрою з встановленням архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями біля житлового будинку № 11 по вул. Шевченка, м. Ніжин, Чернігівської області, з виділенням черговості: I черга – встановлення архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями; II черга – ремонт елементів благоустрою» за договором № 618 від 17.12.2018, містять завідомо неправдиві відомості, а саме: 4 паркові лавки та 2 перекидні урни не відповідають проектно-кошторисній документації та актам виконаних робіт, а також за своїми характеристиками вказаному устаткуванню, тобто значно меншої вартості та якості, ніж це передбачено проектно-кошторисною документацією та Договором №618 від 17.12.2018 (а.с.70-94).
Згідно з висновком експерта №СЕ-19/125-21/2021-ЕК від 30.03.2021 Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, за результатом судової економічної експертизи, проведеної в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №42019271180000213 від 12.12.2019:
- документально підтверджується сума необґрунтовано перерахованих коштів Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (ЄДРПОУ 32009931) на рахунок Малого приватного підприємства «Факел» (ЄДРПОУ 31653865) за виконання капітального ремонту: елементів благоустрою з встановленням архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями біля житлового будинку № 11 по вул. Шевченка в м. Ніжині, Чернігівської області з виділенням черговості: І черга – встановлення архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями: ІІ – ремонт елементів благоустрою (45453000-7 Капітальний ремонт та реконструкція) з урахуванням судової будівельно-технічної експертизи № 1859/1860/20-24 від 23.12.2020. Сума збитків складає 120 038,21 гривень;
- документально підтверджується сума необґрунтовано перерахованих коштів Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (ЄДРПОУ 32009931) на рахунок Малого приватного підприємства «Факел» (ЄДРПОУ 31653865) за виконання капітального ремонту: елементів благоустрою з встановленням архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями біля житлового будинку № 11 по вул. Шевченка в м. Ніжині, Чернігівської області з виділенням черговості: І черга – встановлення архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями: ІІ – ремонт елементів благоустрою (45453000-7 Капітальний ремонт та реконструкція) з урахуванням судово-товарознавчої експертизи № 4330/20 від 14.12.2020. Сума збитків складає 120 065,06 гривень (а.с. 95-105).
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16.04.2025 у справі №740/1939/21 директора МПП «Факел» ОСОБА_1 , який обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв?язку з закінченням строків давності; кримінальне провадження №42019271180000213 від 12.12.2019 закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України; позов прокурора в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області до обвинуваченого ОСОБА_1 про стягнення з останнього матеріальної шкоди у сумі 120 038,21 грн матеріальної шкоди залишено без розгляду; роз`яснено прокурору, що вимоги про стягнення матеріальної шкоди можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
За доводами прокурора, відповідачем незаконно отримано кошти, що становлять різницю між вартістю визначеного та фактично встановленого устаткування, тим самим завдано матеріальну шкоду місцевому бюджету у розмірі 120 038,21 грн, які заявлені прокурором до стягнення на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Оцінка суду. 
Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі. 
Статтею 1 Закону України “Про прокуратуру” встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. 
Відповідно до частин 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі “Ф.В. проти Франції” (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).
Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі “Менчинська проти Російської Федерації” (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): 
“Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави”. 
При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, Суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. 
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) “Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону” щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.
Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). 
Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України “Про прокуратуру”.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття “інтерес держави”.
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття “інтереси держави” висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). 
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття “інтереси держави” має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”.
Таким чином, “інтереси держави” охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація “інтересів держави”, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).
Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. 
У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. 
Згідно з частинами 4, 7 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. 
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. 
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
Частина четверта статті 23 Закону України “Про прокуратуру” передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. 
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
У даній справі Ніжинською окружною прокуратурою подано позов в особі Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області, в зв`язку з невиконанням останнім обов`язків щодо захисту інтересів держави в суді.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, організаційна-правова форма Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради – орган місцевого самоврядування.
Відповідно до пунктів 1, 1.3, 2, 6.1 Положення про Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області, затвердженого рішенням №42-26/2022 Ніжинської міської ради Чернігівської області VIII скликання від 07.12.2022 Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області (код ЄДРПОУ 32009931) (далі – Управління) є юридичною особою, яке здійснює повноваження з питань житлово-комунального господарства та будівництва з правом ведення поточних бюджетних, позабюджетних та спеціальних рахунків в органі Державного казначейства України відповідно до затверджених Ніжинською міською радою Чернігівської області та виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Чернігівської області цільових призначень розрахунків.
Управління є розпорядником бюджетних коштів.
Управління відповідно до покладених на нього завдань та в межах повноважень, зокрема, здійснює наступні функції: готує програми благоустрою населених пунктів громади, подає Ніжинській міській раді звіти про результати виконання цих програм; організує виконання комплексу робіт з благоустрою, поховання безрідних громадян; вносить пропозиції до планів, розвитку населених пунктів громади, місцевих програм, а також до планів підприємств, установ та організацій з питань, пов`язаних із задоволенням потреб населення; забезпечує підготовку та подання на розгляд Ніжинської міської ради пропозицій щодо забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку населених пунктів громади, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів. залучає на договірних засадах підприємства, установи, організації незалежно від форм власності до участі в комплексному соціально- економічному розвитку населених пунктів громади.
Управління є бюджетною установою і фінансується за рахунок коштів бюджету громади.
Відповідно до пунктів 13, 18 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України (далі – БК України) видатками бюджету є кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом. Головні розпорядники бюджетних коштів – бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.
Згідно зі ст. 22 БК України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Поняття та функції розпорядників бюджетних коштів визначені підпунктом 47 статті 2 БК України, згідно з яким розпорядник бюджетних коштів – бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (підпункт 6.20) та від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18 (підпункт 6.22)).
Інтереси держави у сфері бюджетних відносин полягають в ефективному використанні бюджетних коштів, дотриманні цілей бюджетних асигнувань та призначень, своєчасному поверненні невикористаних бюджетних коштів (п. п. 4, 6, 8 ч.1 ст. 7 БК України).
Неефективне використання бюджетних коштів порушує зазначені державні інтереси та порядок надходження, акумулювання та використання бюджетних коштів, що може призвести до неможливості фінансування видатків бюджетів.
Відповідно до ст. 5 Закону України “Про публічні закупівлі” публічні закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції, максимальної економії, ефективності та пропорційності.
Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області, яке у розумінні ст. 22 БК України є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких надавалися послуги за Договором), уповноважене на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та сфері публічних закупівель.
Розпорядник бюджетних коштів є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням бюджетних коштів, а тому є належним позивачем у справі. До таких висновків прийшов Верховний Суд, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, Верховного Суду Касаційного господарського суду від 09.08.2023 №924/1283/21. Велика Палата Верховного Суду також визначила правомірним й стягнення незаконно сплачених бюджетних коштів до бюджету в особі його розпорядника. 
Оскільки Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області відповідно до покладених на нього повноважень у сфері державної політики у сфері будівництва, розвитку соціальної інфраструктури, виступало замовником та розпорядником бюджетних коштів за Договором №618 від 17.12.2018, тому є уповноваженим органом на захист порушених інтересів держави.
З матеріалів справи вбачається, що прокурор у листах №52-77-8487вих-25 від 24.12.2025 та №52-72-2573вих-26 від 14.04.2026 повідомив Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області про факт незаконного перерахування бюджетних коштів за Договором №618 від 17.12.2018, а також просив повідомити чи вживалися та чи будуть вживатися заходи щодо усунення порушень, у тому числі шляхом звернення з позовом до суду.
Відповідно до листа Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області від 23.03.2026 №01-14/187, наданих на запит прокуратури, Управління повідомило про надання всіх необхідних документів із зазначеного питання та неможливість самостійного звернення до суду у зв?язку з відсутністю коштів на судовий збір, тому просило прокуратуру захистити інтереси держави в особі Управління шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Вказане свідчить про те, що Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області, будучи проінформованим про допущені порушення, належних заходів для захисту порушених інтересів держави не вживає та не планує вживати.
Отже, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який є компетентним органом у спірних правовідносинах, і у разі виявлення порушень законодавства має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів, однак цього не зробив і не планує робити.
У порядку ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор листом №52-72-3519вих-26 від 27.05.2026 повідомив позивача про звернення до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області до МПП «Факел» про стягнення 120 038,21 грн шкоди.
Позов про стягнення 120 038,21 грн шкоди свідчить про наявність державного та суспільного інтересу, представництво яких покладено на прокуратуру, оскільки спрямовано на дисциплінування підрядників до належного виконання договірних зобов?язань в умовах воєнного стану та відповідає повноваженням прокуратури, визначених у ст. 131-1 Конституції України та ч.1 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”.
За таких обставин в їх сукупності суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави. 
Щодо стягнення шкоди.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Укладений між сторонами Договір №618 від 17.12.2018 за своєю правовою природою є договором підряду.
За приписами ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно із ч.1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Відповідно до ч.2 ст. 852 Цивільного кодексу України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Статтею 857 Цивільного кодексу України визначено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
За приписами ч.3 ст. 858 Цивільного кодексу України якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України, підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.
Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.
Частинами 1, 2 ст. 883 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.
За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків віднесено завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Грошовий вираз майнової шкоди є збитками.
Підпунктом 8 п. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
За приписами ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відтак, за загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. 
Ураховуючи сталу правову позицію Верховного Суду щодо наведених норм матеріального права, слід враховувати, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у виді відшкодування збитків і для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.
Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під збитками слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. При цьому реальними збитками слід вважати такі, фактичну вартість яких можна виявити на основі оцінки прямих майнових втрат, завданих особі.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Підставою для відшкодування збитків відповідно до п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.
Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім і невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.
Сторона господарського зобов`язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов`язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше.
Тобто, виходячи з системного аналізу правових норм, збитки як категорія цивільно-правової відповідальності являють собою ті негативні наслідки, що виникають у кредитора як невідворотний результат порушення боржником свого зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України шкода, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні та про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (п. 3, 4 ч.3 ст. 1212 Цивільного кодексу України).
Застосування цієї норми підлягає також у випадку, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов.

Як встановив суд, 17.12.2018 між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради та МПП «ФАКЕЛ» був укладений Договір № 618, за умовами розділу І якого виконавець зобов?язується у 2018 році надати послуги замовнику з капітального ремонту елементів благоустрою з встановленням архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями біля житлового будинку №11 по вул. Шевченка в м. Ніжин Чернігівської області з видаленням черговості: І черга – встановлення архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями; ІІ – ремонт елементів благоустрою (45453000-7 Капітальний ремонт та реконструкція). 
Відповідно до Робочого проекту «Капітальний ремонт елементів благоустрою з встановленням архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями біля житлового будинку №11 по вул. Шевченка, м. Ніжин, Чернігівської області, з виділенням черговості І черга – встановлення архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями; II черга – ремонт елементів благоустрою» передбачено встановлення 4 лавок паркових зі спинкою розмірами 1820x930x1230 мм InterAtletika LP032 та 2 урн для сміття розмірами 471x430x720 мм InterAtletika LP032.
На виконання умов Договору відповідач мав виконати роботи з встановлення 4 лавок паркових зі спинкою розмірами 1820x930x1230 мм InterAtletika LP032 та 2 урн для сміття розмірами 471x430x720 мм InterAtletika LP032 на загальну суму 497 830,60 грн, які оплачені позивачем у повному обсязі.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що висновок експертизи є одним із засобів доказування, на підставі якого суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь установленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. 
Згідно з Висновком експерта №СЕ-19/125-21/2021-ЕК від 30.03.2021 Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, за результатом судової економічної експертизи, проведеної в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №42019271180000213 від 12.12.2019:
- документально підтверджується сума необґрунтовано перерахованих коштів Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (ЄДРПОУ 32009931) на рахунок Малого приватного підприємства «Факел» (ЄДРПОУ 31653865) за виконання капітального ремонту: елементів благоустрою з встановленням архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями біля житлового будинку № 11 по вул. Шевченка в м. Ніжині, Чернігівської області з виділенням черговості: І черга – встановлення архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями: ІІ – ремонт елементів благоустрою (45453000-7 Капітальний ремонт та реконструкція) з урахуванням судової будівельно-технічної експертизи № 1859/1860/20-24 від 23.12.2020. Сума збитків складає 120 038,21 гривень;
- документально підтверджується сума необґрунтовано перерахованих коштів Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (ЄДРПОУ 32009931) на рахунок Малого приватного підприємства «Факел» (ЄДРПОУ 31653865) за виконання капітального ремонту: елементів благоустрою з встановленням архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями біля житлового будинку № 11 по вул. Шевченка в м. Ніжині, Чернігівської області з виділенням черговості: І черга – встановлення архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями: ІІ – ремонт елементів благоустрою (45453000-7 Капітальний ремонт та реконструкція) з урахуванням судово-товарознавчої експертизи № 4330/20 від 14.12.2020. Сума збитків складає 120 065,06 гривень.
Вказаний Висновок експерта №СЕ-19/125-21/2021-ЕК від 30.03.2021 Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, за результатом судової економічної експертизи визнається судом належним доказом та оцінюється під час розгляду справи разом з іншими доказами, з урахуванням статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України. 
Таким чином, Висновок експерта №СЕ-19/125-21/2021-ЕК від 30.03.2021 Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, за результатом судової економічної експертизи підтверджує суму необґрунтовано (не відповідно до умов договору) перерахованих коштів Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (ЄДРПОУ 32009931) на рахунок Малого приватного підприємства «Факел» (ЄДРПОУ 31653865) за виконання капітального ремонту: елементів благоустрою з встановленням архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями біля житлового будинку № 11 по вул. Шевченка в м. Ніжині, Чернігівської області з виділенням черговості: І черга – встановлення архітектурно-паркової композиції з сонячними панелями: ІІ – ремонт елементів благоустрою (45453000-7 Капітальний ремонт та реконструкція) з урахуванням судової будівельно-технічної експертизи № 1859/1860/20-24 від 23.12.2020 (сума збитків складає 120 038,21 гривень), а також з урахуванням судово-товарознавчої експертизи № 4330/20 від 14.12.2020 (сума збитків складає 120 065,06 гривень).
Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які обгрунтовані письмові заперечення щодо порушення відповідачем договірних зобов`язань при виконанні Договору, зокрема, у частині дотримання обсягів та вартості виконаних робіт обсягам та вартості, визначеним проєктно-кошторисною документацією.
Будь-яких спростувань щодо зазначеної суми збитків, а також власного контррозрахунку розміру збитків відповідачем суду не надано.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
Відповідач, виконавши роботи з благоустрою, що не відповідають номенклатурі та вартості, визначеним проєктно-кошторисною документацією, діяв неправомірно, що призвело до нанесення збитків позивачу. 
Отже, саме внаслідок неналежних дій відповідача стало можливим і відбулось невідповідність обсягів та вартості виконаних робіт обсягам та вартості, визначеним проєктно-кошторисною документацією за Договором та заподіяна шкода.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а тому стягнення збитків з відповідача є правомірним.
Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Таким чином, задоволенню підлягає вимога про стягнення з відповідача 120 038,21 грн шкоди.

Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до п. 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, – на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на задоволення позову, судовий збір в сумі 2662,40 грн покладається на відповідача.
Керуючись ст. 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Малого приватного підприємства “ФАКЕЛ” (вул. Незалежності, 5, м. Бобровиця, Чернігівської області, 17400, код ЄДРПОУ 31653865) на користь Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області (код ЄДРПОУ 32009931, вул. Прощенка Станіслава, 20, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600; отримувач: ДКСУ в м. Київ, МФО 820172, р/р UА028201720344290004000036490) 120 038,21 грн шкоди.
3. Стягнути з Малого приватного підприємства “ФАКЕЛ” (вул. Незалежності, 5, м. Бобровиця, Чернігівської області, 17400, код ЄДРПОУ 31653865) на користь Чернігівської обласної прокуратури (отримувач – Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача – Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача UA248201720343140001000006008, код ЄДРПОУ 02910114) судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 
Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В. В. Шморгун