Справа № 212/8909/25 
2/212/481/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2026 року м.Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді ПУСТОВІТ О.Г., за участю секретаря судового засідання Мєхтієвої А.Е., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Петрової Т.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради про порушення прав пацієнта на медичну допомогу шляхом протиправної поведінки, -
В СТ А Н О В И В:
31.07.2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради про порушення прав пацієнта на медичну допомогу шляхом протиправної бездіяльності.
В обґрунтування позову зазначила, що вона ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про порушення прав пацієнта на медичну допомогу шляхом протиправної бездіяльності. 
Так, 25.07.2024 маючи електронне направлення №6464-0334-3063-4068 від 01.07.24 від сімейного лікаря на проходження комп`ютерної томографії черевної порожнини та тазу без внутрішнього введення контрастування, вона - ОСОБА_1 звернулась до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради для проходження діагностування. Лікарем радіологом їй була надана відповідна процедура.
27.07.2024 при отримані результатів обстеження позивач виявила, що у протоколі обстеження значиться, що процедура проводилась з контрастом «Гомогексол 350,0». Хоча при проведенні процедури контрастна речовина не вводилась, про що позивач одразу повідомила медсестру, яка коректором замазала інформацію про введення контрасту. Лікар- радіолог, який аналізував отримані зображення надав інтерпретацію зображень нирок позивача, але не здійснив інтерпретацію зображень жовчних протоків, жовчного міхура, селезінки та підшлункової залози. 
Позивач вважає, що бездіяльність лікаря-радіолога була не у відмові їй у проведенні СКТ черевної порожнини та тазу, а в невиконанні своїх прямих обов`язків, передбачених п.п.2.4 п.2 Положення-340, згідно якого однією із основних задач кабінету рентгенівської комп`ютерної томографії є оформлення та надання висновків за результатами обстеження. Розрахунок та реєстрація променевого навантаження та внесення відповідних записів в електронну систему охорони здоров`я (ЕСОЗ) про результати проведення комп`ютерної томографії, що є порушенням права позивача отримати медичну послугу на повторне проведення СКТ черевної порожнини та тазу за новим направленням. 
Вказані порушення завдали їй моральних страждань, так як вона хотіла отримати повну та достовірну інформацію про стан її здоров`я, щоб отримати поради від лікаря клініциста, щодо покращення її здоров`я, бо вона постійно приймає ліки для зняття больового синдрому нирки, а з нею обішлись, як з людиною, що просить милостиню у лікаря-радіолога.
Позивач зазначила, що з того часу у неї підвищена тривожність, яка продовжується вже 12 місяців, вона не знає своєї дози випромінювання та вважає, що відшкодування моральних страждань буде справедливим у випадку виплати їй компенсації у розмірі 28 332,00 грн. виходячи з розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб у 2025 році, який дорівнює 2361 грн. в місяць. Зазначена сума відшкодування моральної шкоди визначена сумою мінімального прожиткового рівня за 12 місяців (2361,00 грн. х 1112 = 28 332,00 грн.) впродовж яких вона відчувала душевні страждання та постійну підвищену тривожність, що вплинули на якість її життя.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 05.08.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з викликом сторін на 27.08.2025.
15.08.2025 від відповідача комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування представник відповідача зазначила, що лікар радіолог діяв виключно в межах своїх повноважень, у відповідності до вимог Клінічного протоколу, українськими стандартам та міжнародним настановам лікування, а також п.1.5 Положення про упорядкування рентгенологічних досліджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 340 від 28.11.97, де чітко значиться, що остаточне рішення про проведення дослідження приймає лікар-рентгенолог, який встановлює його необхідний обсяг та методику.
Наказом МОЗ України від 29.12.2016 №1422 дозволено лікарям працювати за міжнародними настановами лікування і діагностики. Згідно рекомендаціям авторитетних організацій «Американська колегія радіології», «Європейська асоціація радіологів», «Асоціація радіологів України» обґрунтованим нативним КТ дослідженням черевної порожнини та тазу вважається проникаюче поранення живота чи тазу, закрита травма (розриви паренхіматозних та порожнистих органів, масивна кровотеча), сечокам`яна хвороба, великі новоутворення, що пальпуються руками, підозра на перитоніт тощо. У Позивача не було вищевказаних показань, тож нативне КТ виконувалось без контрасту, тож зміни в черевної порожнині лікар може не побачити. 
Сімейний лікар, видаючи направлення на КТ, не обґрунтував необхідність проведення КТ черевної порожнини та тазу ОСОБА_1 , не вніс відповідні записи в ЕСОЗ, до того ж відсутня необхідна детальна медична інформація про пацієнта, його медичну історію, лікування та інші важливі аспекти: не створено нового епізоду захворювання, не зібрано анамнез захворювання, мінімальний перелік необхідних досліджень та обґрунтованого призначення КТ черевної порожнини та малого тазу, всі ті необхідні медичні дані, що дають змогу лікарю-рентгенологу обрати необхідний обсяг обстеження.
При видачі направлення ОСОБА_1 на СКТ, сімейним лікарем не було дотримано Порядку ведення Реєстру медичних записів, затвердженого наказом МОЗ України від 28.02.2020 № 587, який зазначає які медичні записи повинні вноситись в ЕСОЗ (електронну систему охорони здоров`я). 
Крім того, Національна служба здоров`я України (надалі - НСЗУ) роз`яснила правила маршрутизації пацієнта та зазначила, що сімейний лікар має право виписувати направлення на такі обстеження, як: УЗД (черевна порожнина, щитоподібна залоза тощо); рентген (грудна клітка, кінцівки); холтерівський моніторинг; ендоскопічні дослідження; базові лабораторні аналізи. Направлення на складні дослідження, наприклад, магнітно-резонансну томографію (МРТ), комп`ютерну томографію (КТ), деякі розширені аналізи, спірометрію сімейний лікар не має права виписувати. Це має робити вузький спеціаліст – тобто той, хто веде хворобу пацієнту. 
Міністерством охорони здоров`я України та Асоціацією радіологів України розроблено «Національне керівництво для лікарів, які направляють пацієнтів на радіологічні дослідження» на основі Європейської директиви з радіаційного захисту № 118 «Довідкове керівництво з медичної візуалізації» з урахуванням діючих у країні нормативних документів та особливостей національної радіологічної служби. Як і для інших променевих досліджень, так і для КТ показання для її проведення, що виходять за межі встановлених рекомендацій, повинні обговорюватися з лікарем променевої діагностики, для того щоб мінімізувати обсяг обстеження (і як наслідок ? забезпечити зниження вартості обстеження і дози опромінення), важливо мати доступ до клінічних даних пацієнта і результатів попередніх досліджень під час проведення КТ. 
Враховуючи відсутність обґрунтування необхідності проведення КТ черевної порожнини та тазу від сімейного лікаря, а також дані від ОСОБА_1 про те, що вона вже у 2023 році проходила КТ дослідження з контрастним підсиленням, а також результати минулого дослідження з використанням контрасту, відсутність спеціальних показань для проведення нативного КТ черевної порожнини та тазу, лікарем-рентгенологом було вирішено виконати СКТ нирок та сечовивідних шляхів. Адже при проведенні КТ дослідження важливо запобігти помилці, так як безпека пацієнтів стоїть на першому місці, тож направлення на КТ повинно бути чітко обґрунтованим та рекомендованим.
Цінність нативного КТ дослідження черевної порожнини при соматичних захворюваннях паренхіматозних органів, для оцінки стану органів черевної порожнини низька, так як є доволі великий відсоток отримання хибно негативних результатів, коли лікарі виключаючи соматичну чи онкологічну патологію, через певний час отримували інкурабельного (невиліковного) пацієнта.
Лікар - радіолог діяв виключно в інтересах пацієнта та провів обстеження в тому необхідному обсягу, та на підставі тих медичних даних, які були внесені в ЕСОЗ, та жодним чином не завдав шкоди пацієнту. В діях лікаря-радіолога відсутня будь-яка вина або бездіяльність стосовно проведеного ним СКТ 25.07.2024 ОСОБА_1 . Він діяв в межах своєї посадової інструкції з дотриманням законодавства у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартів у сфері охорони здоров`я.
Щодо дози опромінення ОСОБА_1 при проведенні СКТ 25.07.2024, то вона зазначена в Журналі запису рентгенологічних досліджень (4,1 мЗв), так як медична картка амбулаторного хворого у Відповідача відсутня, та знаходиться у сімейного лікаря. 
Додатково представник відповідача зазначила, що для компенсації моральної шкоди необхідна наявність чотирьох умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральну шкоду; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральну шкоду. 
Згідно судової практики Верховного суду у справах про компенсацію моральної шкоди у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається тягар доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач - доводить відсутність протиправності та вини. Наявність моральної шкоди Позивачем не доведена та нічим не підтверджена, які саме негативні наслідки настали для її організму, не зазначені. Сама по собі візуалізація частини органу по одному конкретному знімку КТ не є заподіянням шкоди здоров`ю, жодним чином не впливає на больовий синдром нирки, та не принижує гідність пацієнта.
Відповідач не згоден з тим, що моральні страждання Позивача тривали рік, і остання просить стягнути моральну компенсація у сумі 28 332,00 грн., виходячи з суми мінімального прожиткового рівня. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Однак, протиправної поведінки, чи бездіяльності у діях лікаря-рентгенолога не було. 
11.09.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. 
25.09.2025 Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу клопотання представника відповідача – задоволено та витребувано від комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради: виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №27837866 форми 027/0 на ОСОБА_1 за період з 26.07.2023 по 26.03.2025 роки; інформацію у вигляді скріншотів з програмного комплексу «Медична інформаційна система «Health24» в електронній системі охорони здоров`я на ОСОБА_1 за період з 26.07.2023 по 07.04.2025 роки. Підготовче судове засідання відкладено на 18.11.2025.
25.09.2025 представник позивача Шкуто Ю.Г. надав до суду відповідь на відзив по справі.
17.11.2025 представник позивача Шкуто Ю.Г. надав заяву про проведення судово-технічної експертизи документів.
18.11.2025 представник відповідача комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради надав заперечення на відповідь на відзив.
18.12.2025 позивач подав заяву про залучення до матеріалів цивільної справи виписку з медичної амбулаторної картки ОСОБА_1 
18.12.2025 представник позивача адвокат Шкуто Ю.Г. надав до суду уточнену відповідь на відзив
22.12.2025 представник позивача адвокат Шкуто Ю.Г. надав до суду копію наказу МОЗ від 14.02.2012 №110, та копію Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №027/0, форму виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.
02.01.2026 представник відповідача подав заперечення на уточнену відповідь на відзив
13.01.2026 ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради про порушення прав пацієнта на медичну допомогу шляхом протиправної поведінки та призначено справу до судового розгляду на 17.02.2026.
19.02.2026 представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи листа ТОВ «Медичний центр «Первинка2».
10.05.2026 позивач подала до суду клопотання про винесення окремої ухвали щодо порушення лікарем ОСОБА_2 законодавства про лікарську таємницю від 14.04.2026 під час допиту його у якості свідка у судовому засіданні.
08.06.2026 позивач подала заяву про розподіл судових витрат.
В судовому засіданні Позивач позивні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позивній заяві.
В судовому засіданні Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позов. 
Допитаний в якості свідка лікар-радіолог ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 з направленням від сімейного лікаря на комп`ютерну томографію органів черевної порожнини та тазу звернулась до нього для проходження дослідження. Він здійснив перевірку направлення та помітив, що в ЕСОЗ епізод пацієнта є порожнім, що означало - скарг або даних щодо історії захворювання пацієнта немає, попереднього діагнозу не зазначено. Свідок пояснив, що повний епізод містить в собі повну історію хвороби пацієнта. Коли звернулась пацієнтка до сімейного лікаря, у направлені не було заначено причину звернення, не було написано чи проводились якісь попередні дослідження, або надані рекомендації - всі ці дані були відсутні. У направленні пацієнтки була вказана лише надана послуга. 
Маючи професійний досвід понад тринадцяти років, він розумів, що сімейні лікарі не мають розуміння та нюансів надаючи направлення на КТ, оскільки вказане дослідження є сферою вузьких спеціалістів. Він взяв до уваги те, що пацієнт раніше зверталась та мала певні проблеми з нирками, та маючи направлення без історії хвороби від сімейного лікаря, але маючи історію щодо здійснення попередніх досліджень, лікар прийняв рішення щодо відсутності здійснення сканування семи сантиметрів вище над ниркою, щоб переглянути стан печінки. 
Головний принцип радіології - провести дослідження з меншою шкодою та обсягом випромінювання для пацієнта. Для редукції дози, відповідно до принципу нанесення меншої шкоди було зменшено обсяг дослідження. Всі дії були виконані відповідно до всіх правил та канонів.
Наступного дня позивач отримала відповідь та виразила незадоволення через те, що не було проскановано печінку та кишківник, наголошувала, що хотіла здійснити контроль стану здоров`я. Він на сказані незадоволення, надав рекомендації щодо більш спеціалізованих досліджень, текстів, аналізів крові, оскільки КТ без контрасту не може мати достатній обсяг інформації, стан печінки відображений не буде. 
Він наголошував, що ним було неодноразово здійснено спроби врегулювання конфлікту, застосована максимально людяна поведінка до Позивача, було надано пропозиції щодо доповнення обстеження, але пацієнтка не надала згоди, ображала персонал та здійснювала бодішеймінг інших відвідуючих, та врешті звернулась до суду.
Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, надані сторонами, і оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків.
За змістом ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. ст. 4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України значиться, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).
Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Однією з обов`язкових умов настання відповідальності є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діянням особи та заподіянням шкоди, який полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.
У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд зазначає, що у деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка стосується порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичних працівників, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.
У статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що лікуючий лікар – це будь-який лікар, який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування. Це може бути як сімейний лікар (ст. 35-1 Основ законодавства про охорону здоров`я), так і вузький спеціаліст (ст. 35-2 Основ законодавства про охорону здоров`я ). Тобто обидва лікаря мають право направляти на дослідження, але тільки тоді, коли це входить у межі їхньої компетенції. Кожен лікар обмежений у своїй професійній діяльності власною спеціальністю. 
За роз`ясненням Національної служби здоров`я України, були визначені правила маршрутизації пацієнта та зазначено, що сімейний лікар має право виписувати направлення на такі обстеження, як: УЗД (черевна порожнина, щитоподібна залоза тощо); рентген (грудна клітка, кінцівки); холтерівський моніторинг; ендоскопічні дослідження; базові лабораторні аналізи. А направлення на складні дослідження, наприклад, магнітно-резонансну томографію (МРТ), комп`ютерну томографію (КТ), деякі розширені аналізи, спірометрію – сімейний лікар не має права виписувати. Це має робити вузький спеціаліст – тобто той, хто веде хворобу пацієнту.
«Національне керівництво для лікарів, які направляють пацієнтів на радіологічні дослідження» розроблене МОЗ України та Асоціацією радіологів України розроблене з урахуванням діючих у країні нормативних документів та особливостей національної радіологічної служби націлює на скорочення необґрунтованих призначень радіологічних досліджень лікарями-клініцистами та наближення вітчизняної радіології до європейської.
Як і для інших променевих досліджень, так і для КТ показання для її проведення, що виходять за межі встановлених рекомендацій, повинні обговорюватися з лікарем променевої діагностики, для того щоб мінімізувати обсяг обстеження (і як наслідок ? забезпечити зниження вартості обстеження і дози опромінення), важливо мати доступ до клінічних даних пацієнта і результатів попередніх досліджень під час проведення КТ. 
В судовому засіданні представник відповідача довів, що відповідач діяв в межах своєї посадової інструкції з дотриманням законодавства у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартів у сфері охорони здоров`я, що підтверджується наказом МОЗ України від 28.11.1997 №340, яким затверджено Положення про упорядкування рентгенологічних досліджень.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», кожен громадянин має право на якісну медичну допомогу. Проте обсяг діагностичних процедур визначається не суб`єктивним бажанням пацієнта, а медичними показаннями та стандартами медичної допомоги (згідно зі ст. 14-1 цього ж Закону).
Відповідно до стандартів та протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Рентгенологія» (зокрема, галузевих наказів МОЗ України), саме лікар-рентгенолог приймає остаточне рішення щодо обсягу, зони, методу та технічних параметрів проведення КТ-дослідження та, оцінює доцільність променевого навантаження на пацієнта.
Оскільки скарги пацієнта та направлення стосувалися виключно сечовидільної системи (нирки та сечоводи), розширення зони сканування на всю черевну порожнину без клінічних показань було б необґрунтованим додатковим променевим навантаженням на організм пацієнта, що прямо суперечить принципу безпеки пацієнта.
Лікар-радіолог діяв у межах затверджених медичних стандартів, тож його дії є правомірними. 
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Стосовно завдання позивачу моральної шкоди, то тягар доказування лежить на позивачеві.
Відповідно до практики Верховного суду у справах про компенсацію моральної шкоди (постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі №214/7462/20) у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається тягар доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач - доводить відсутність протиправності та вини.
В той же час, наявність моральної шкоди позивачем не доведена та не підтверджена належними медичними документами, не зазначено які саме негативні наслідки настали для її організму. Сама по собі візуалізація частини органу по одному конкретному знімку КТ не є заподіянням шкоди здоров`ю. 
Стосовно вказівки позивача, що дані рентген опромінення не занесені до амбулаторної картки позивача, то суд бере до уваги те, у Журналі запису рентгенологічних досліджень за період 16.07.2024 по 05.11.2024 вказані данні про опромінення, та на вимогу позивача, могли бути проставлені в її амбулаторній картці, яка знаходилась у неї на руках.
Результати обстеження позивача оформлені у вигляді протоколу дослідження з виправленнями, які були виконані відповідачем, як технічна помилка та не заперечувались ним, та по своєї суті жодним чином не вплинули на результат обстеження, так як в Протоколі дослідження значиться, що СКТ органів черевної та порожнини малого тазу нативно, тобто без введення контрасту. 
Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода викликана протиправною поведінкою або бездіяльністю відповідальної неї особи. 
Сам факт проведення КТ-дослідження у визначеному лікарем (а не пацієнтом) обсязі не може автоматично свідчити про заподіяння моральних чи фізичних страждань. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, медичних документів про погіршення стану здоров`я саме через обсяг КТ, які б підтверджували факт отримання моральної шкоди.
Позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається згідно зі ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України.
Професійна незалежність лікаря та недопустимість втручання пацієнта у вибір тактики діагностики регулюється ст. 34 Закону України « Основи законодавства України про охорону здоров`я», де значиться, що лікар має право на вибір методів діагностики та лікування відповідно до медичних показань. 
Пацієнт не наділений правом самостійно визначати межі анатомічного сканування при проведенні високотехнологічних досліджень, таких як комп`ютерна томографія.
Судом встановлено, що позивач, отримавши електронне направлення від сімейного лікаря №6464-0334-3063-4068 від 01.07.2024 на послугу 56501-00 Комп`ютерна томографія черевної порожнини та таза, 25.07.2024 здійснила КТ обстеження у комунальному некомерційному підприємстві «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради. При видачі позивачу протоколу обстеження, помилково було зазначено, що обстеження виконано з контрастом, помилку одразу було виправлено, що визнавав в судовому засіданні представник відповідача та допитаний в якості свідка лікар - радіолог ОСОБА_2 .
Установивши всі фактичні обставини справи, судом не встановлено протиправної поведінки, чи бездіяльності у діях лікаря-рентгенолога, та не доведено позивачем отриманням ним моральної шкоди.
Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29; рішення у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2). 
ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,4,5,10,77,78,81,263,264,265 ЦПК України, ст.ст.11,15,16,23,1167,1172 ЦК України суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволені позову ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради про порушення прав пацієнта на медичну допомогу шляхом протиправної бездіяльності - відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - Комунальний заклад "Криворізька міська лікарня № 16" Криворізької міської ради, код ЄДРПОУ 01986233, юридична адреса: 50053, м. Кривий Ріг, вул.Романа Шухевича 32А.

Суддя: О. Г. Пустовіт