Справа № 950/1220/26
2-о/950/68/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  
20 липня 2026 року м.Лебедин 
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. 
з участю секретаря - Гладкової С.В., заявника - ОСОБА_1 , представника, адвоката Васильця С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт його постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 03 грудня 2002 року до дня відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 була дружиною батька заявника, ОСОБА_4 . Упродовж тривалого часу вони проживали в одному будинку як одна сім`я, вели спільний побут і господарство, спільно несли витрати на утримання житла, підтримували один одного та мали взаємні права й обов`язки. Після смерті батька заявника 24 лютого 2019 року сімейні та побутові відносини між заявником і ОСОБА_3 не припинилися. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої, за доводами заяви та наданими документами, входять належні їй частки житлового будинку та земельних ділянок за адресою спільного проживання. Встановлення зазначеного факту необхідне заявникові для оформлення спадкових прав за законом. В інший спосіб одержати документ, який би посвідчував такий юридичний факт, заявник не може.
У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили її задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її участю або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Письмових заперечень проти задоволення заяви від неї до суду не надходило.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови належного повідомлення його про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою заінтересованої особи судом не встановлено, тому справу розглянуто за її відсутності.
Допитана як свідок ОСОБА_5 пояснила, що тривалий час проживає по сусідству та безпосередньо знає сім`ю заявника. Вона підтвердила, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 фактично проживали у будинку АДРЕСА_1 однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом і вели спільне господарство.
Свідок ОСОБА_6 також підтвердила факт тривалого спільного проживання заявника зі спадкодавицею за вказаною адресою. Із її показань убачається, що їхнє проживання не мало тимчасового або формального характеру, вони сприймалися оточенням як члени однієї сім`ї та спільно вирішували повсякденні побутові питання.
Показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є послідовними, узгоджуються між собою та з письмовими доказами. Свідки повідомили обставини, які сприймали особисто як сусіди заявника і спадкодавиці. Обставин, які б свідчили про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи або ставили під сумнів достовірність показань, судом не встановлено.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників та показання свідків, оцінивши докази окремо і в сукупності, суд доходить таких висновків.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15 липня 1969 року заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 28 березня 1986 року підтверджено укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 ». Отже, ОСОБА_3 була мачухою заявника.
Записами будинкової книги підтверджено, що ОСОБА_8 була зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 з 05 червня 1984 року, а після шлюбу, під прізвищем ОСОБА_9 , з 17 січня 1987 року. Заявник зареєстрований за цією ж адресою з 03 грудня 2002 року, що також підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади від 18 березня 2026 року № 2026/004304758.
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 04 березня 2026 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Чупахівка Охтирського району Сумської області. Сам факт її перебування перед смертю у дочки не доводить зміни постійного місця проживання та не спростовує тривалого спільного проживання із заявником за адресою у м. Лебедині.
Згідно з довідкою Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області від 18 березня 2026 року № 520/08.1-10 на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_10 .
Свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 26 вересня 2019 року приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області, підтверджено набуття ОСОБА_3 після смерті її чоловіка ОСОБА_4 права власності на частки житлового будинку та земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Ці документи підтверджують її сталий правовий та побутовий зв`язок із зазначеним домоволодінням.
Інформацією зі Спадкового реєстру станом на 12 травня 2026 року підтверджено відсутність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , а також відсутність відомостей про заповіт чи спадковий договір. Заінтересована особа ОСОБА_2 є дочкою померлої. Разом із тим матеріали справи не містять її заперечень щодо фактичних обставин проживання заявника зі спадкодавицею або інших даних про наявність спору щодо самого юридичного факту, який просить встановити заявник.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав.
Пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Водночас перелік фактів, наведений у частині першій цієї статті, не є вичерпним: відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
За змістом статей 1216-1218, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від померлої особи до спадкоємців, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи у день її смерті.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом установленого законом строку не заявив про відмову від неї.
За частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Отже, для застосування статті 1264 ЦК України має бути встановлена не лише реєстрація осіб за однією адресою, а сукупність обставин, що характеризують реальні сімейні відносини: спільне проживання, ведення спільного господарства, спільні витрати та побут, взаємна допомога, сталі взаємні права й обов`язки.
Таке розуміння узгоджується з пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з яким до спадкоємців четвертої черги можуть належати, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки та падчерки, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що при вирішенні питання про проживання однією сім`єю суд має встановити факти спільного проживання, спільного побуту, а також наявності взаємних прав та обов`язків. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 роз`яснено, що п`ятирічний строк, передбачений статтею 1264 ЦК України, повинен сплинути на момент відкриття спадщини; при цьому до такого строку зараховується і період спільного проживання до 01 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилася після набрання чинності ЦК України.
Наявність реєстрації заявника та спадкодавиці за однією адресою сама по собі не була б достатньою для задоволення заяви. Проте у цій справі вона узгоджується з іншими доказами: тривалими сімейними зв`язками між пасинком і мачухою, документами щодо домоволодіння, відсутністю даних про інше постійне місце проживання, а головне, з безпосередніми та узгодженими показаннями двох свідків про фактичне спільне проживання, ведення спільного побуту і господарства.
Відомості про проходження заявником військової служби також не спростовують встановлених обставин. Тимчасова відсутність, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, за відсутності доказів зміни постійного місця проживання, припинення спільного господарства або сімейних відносин, не свідчить про переривання постійного проживання у розумінні спадкового законодавства.
Суд бере до уваги, що заявлений період з 03 грудня 2002 року до 02 березня 2026 року значно перевищує мінімальний п`ятирічний строк, визначений статтею 1264 ЦК України. Сукупність досліджених доказів є взаємоузгодженою, достатньою та переконливою для висновку, що заявник і ОСОБА_3 у вказаний період проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права й обов`язки.
Встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки у сфері спадкування, інший порядок його встановлення законом не визначено, а спір про право на час розгляду справи відсутній. При цьому це рішення встановлює виключно юридичний факт і не вирішує питання про склад спадкового майна, черговість фактичного закликання конкретних спадкоємців до спадкування, прийняття спадщини іншими особами або належність заявникові права власності на конкретне майно. Такі питання підлягають вирішенню нотаріусом, а за наявності спору, судом у позовному провадженні.
З огляду на викладене заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись статтями 3, 12, 76-81, 89, 223, 263-265, 273, 293, 294, 315, 316, 319, 354 ЦПК України, статтями 1216-1218, 1220, 1264, 1268 ЦК України, статтею 3 СК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживали однією сім`єю у період з 03 грудня 2002 року до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя       Роман БАКЛАНОВ