Справа №345/4523/26 
Провадження № 2/345/3105/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
01.09.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Сирка Й.Й., 
з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Українські фінансові операції” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
05.08.2026 ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (далі в тексті - Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 20 877,50 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.07.2024 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано з ТОВ “ЛІНЕУРА УКРАЇНА» договір про надання коштів на умовах кредиту. За умовами договору відповідачем отримано на свій банківський картковий рахунок грошові кошти в сумі 2 000,0 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кредитні кошти за договором № 4812872 від 15.07.2024 надано у користування на 360 днів (строк кредитування). Дата повернення кредиту – 09.07.2025. Процентна ставка за кредитним договором - фіксована, встановлена у договорі від залишку кредиту за кожен день строку кредитування. Крім того, 25.07.2024 між сторонами укладено додатковий договір зі збільшенням суми кредиту на 1 500,00 грн. Відповідач у справі отримала грошові кошти на певний строк зі сплатою процентів, але належним чином не виконувала своїх зобов`язань, що є порушенням чинного законодавства України та умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість на вищевказану суму, яка включає крім боргу за основною сумою (тілом) кредиту та нарахованими, але не сплаченими процентами. Товариство, як новий кредитор, просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.08.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, однак до суду не з`явилася. Заяв та клопотань про відкладення судового засідання не подавала.
Зі згоди Товариства суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3 ст. 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклала 15.07.2024 договір про надання надання коштів в кредит № 4812872 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» шляхом використання (отриманого на мобільний телефон за попередньо вказаним номером) одноразового електронного ідентифікатора, вираженого у цифровій послідовності 69568. Грошові кошти в сумі 2 000,0 грн перераховано на банківську платіжну картку відповідача за № НОМЕР_1 , що підтверджується наданою на підстави ухвали суду від 10.08.2026 інформацією АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» від 19.08.2026 №20.1.0.0/7-260811/69487-БТ. Кредитні кошти надано у користування строком на 360 днів; детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п.1.3.). Процентна ставки за умовами договору: стандартна - 1,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 кредитного договору, та водночас зазначена у кредитному договорі як денна процентна ставка за кредитом (пп.1.4.1. договору); штрафні санкції за договором нараховуються в момент сплати. У випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон/обмежень) на нарахування штрафних санкцій – штраф протягом періоду дії такого мораторія (заборони) не нараховується та Клієнтом не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після скасування мораторіїв/обмежень. (п.6.4.).
25.07.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надано згідно з підписаним позичальником ОСОБА_1 додатковим договором кредитні кошти в сумі 1 500,00 грн, у результаті чого розмір кредиту становив 3 500,00 грн (договір підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором 21310).
Із доданого до матеріалів справи та підписаного між сторонами Додатку № 1 до кредитного договору (ураховуючи внесені до нього зміни після підписання додаткового договору між сторонами) вбачається, що повернення основної суми (тіла) кредиту із нарахованими процентами здійснюється позичальником 12-ма рівними платежами кожних 30 календарних днів (крім 1-го платежу), при цьому основна сума (тіло) кредиту повертається відразу всією сумою у складі останнього платежу, який припадає на 09.07.2025. 
З копії наданих Товариством розрахунків первісного та нового кредитора щодо розміру боргу ОСОБА_1 за договором про надання коштів в кредит № 4812872 від 15.07.2024 вбачається, що заборгованість позичальника становить 20 877,50 грн, з яких 3 500,00 грн – борг за основною сумою (тілом) кредиту, решта суми – нараховані, нарахована ні, але не сплачені проценти за користування кредитними коштами. Розрахунок показує, що позичальником ОСОБА_1 вносилися в рахунок сплати коштів за кредитним договором такі платежі: 28.08.2024 – 500,00 грн процентів, 11.09.2025 – 827,50 грн процентів та штраф розміром 172,50 грн. Будь-яких інших коштів позичальник на користь первісного чи зміненого кредитора не вносила, допустивши заборгованість перед Товариством. 
Ухвалюючи рішення в цій справі суд зазначає таке.
Конституційний Суд України своєму рішенні (справа № 1-12/2013) від 11.07.2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відсутність позову про визнання недійсними умов кредитного договору як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У ч.3 ст. 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя ст. 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.
В разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Зазначений правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16, який є обов`язковим до застосування.
Відповідно до приписів ч.5 ст.8 у редакції з 24.12.2023 Закону України “Про споживаче кредитування” від 15.11.2016 № 1734-VIII (далі - Закон №1734), який набрав чинності з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Процентна ставка за споживчим кредитом є істотною умовою договору. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом № 1734, є нікчемними, тобто недійсним в силу цього закону. Відповідно до п.17 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону № 1734, доповненого Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023, протягом перших 120 днів після набрання чинності цим законом (з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5%, а протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перший з вказаного періодів тривав з 24.12.2023 до 21.04.2024, наступний - з 22.04.2024 до 19.08.2024. 
Однак відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 можливість встановлення упродовж перехідного періоду тривалістю 240 календарних днів денних процентних ставок за кредитними договорами у вищому, ніж граничному розмірі, поширюється лише на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після 24.12.2023.
Більше того, запроваджена Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023 денна процентна ставка за договором про надання споживчого кредиту в жодному разі не може імперативно перевищувати 1%. 
Зважаючи на викладене, стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка розрахована первісним кредитором і Товариством з порушенням вимог Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023 (денна процентна ставка склала 1,50%) є протиправним.
Крім того, відповідно до п.18 «Перехідних та прикінцевих положень» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
У періоді нарахування відповідачу у справі штрафу діяв воєнний стан, уперше введений з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану № 2102-ІХ від 24.02.2022», який неодноразово продовжувався й триває до сьогодні.
Тлумачення зазначеної вище норми матеріального закону свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань.
Ця особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, який є обов`язковим для застосування.
З огляду на викладене, а також положення ч.1 ст.16, ст.19 Закону № 1734, нараховані первісним кредитором проценти за ставкою 1,50% за один день від суми неповернутого кредиту в межах погодженого між сторонами строку кредитування підлягають перерахунку із зарахуванням неправомірно нарахованої і сплаченої ОСОБА_1 суми штрафу розміром 172,50 в рахунок погашення прострочених до сплати процентів за користування кредитними коштами
Із перерахунку випливає наступне: (15.07-24.07.204: 2 000,00х0,01=20х10 к.д.=200,00 грн
25.07.2024 – +1 500,00 грн= 3 500,00 грн; 3 500,00х0,01=35,00грн/день
25.07.-13.08.2024: 35,00х20к.д.=700,00 грн+200,00грн=900,00 грн.
14.08.-27.08.2024: 35,00х14к.д.=490,00 грн+90,00грн=1 390,00 грн.
28.08.2024 – сплата позичальником суми 500,00 грн; 1 390,00-500,00=890,00 грн
28.08.-10.09.2024: 35,00х14 к.д.=490,00 грн+890,00грн=1 380,00 грн
11.09.2024 – сплата позичальником 1 000,00 грн (827,50+172,50).
1 380,00-1 000,00=380,00 грн.
11.09.2024-09.07.2025: 35,00х302 к.д.=10 570,00грн+380,00грн=10 950,00 грн.
Таким чином, після перерахунку сума боргу відповідача перед новим кредитором складатиме 14 450,00 грн (3 500,00+10 950,00).
Отже, позовні вимоги Товариства є підставними і обґрунтованими, проте позов може бути задоволений лише частково (69,21% від ціни позову) зі стягненням на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь Товариства пропорційно до розміру задоволених вимог судового збору в розмірі 1 842,64 грн. 
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.
Приписами ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. представник Товариства надав суду: копію договору про надання професійної правничої допомоги № 08/11/2024-А від 08.11.2024, який укладений між адвокатом Дідухом Є.О. і Товариством, копію довіреності від 31.07.2024, копію акта приймання-передачі наданих послуг 08.11.2024 з детальним описом наданих послуг до вищенаведеного акту, в яких деталізовано кожен вид виконаних робіт та наданих послуг, рахунка від 08.11.2024 на оплату до договору про надання правничої допомоги із заявкою на виконання доручення. 
Зважаючи на часткове задоволення позовних, Товариству не може бути компенсовано за рахунок відповідача більше 6 921,00 грн (10 000,00х0,6921). 
У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/13892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Надавши оцінку доказам щодо витрат Товариства на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн., оскільки такий розмір витрат відповідатиме критерію обґрунтованості, розумності розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 263-265, 268,280-284,354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул. Глибочицька, буд.40, прим.19, літ «Н», «П», код ЄДРПОУ 40966896) суму заборгованість за кредитним договором № 4812872 від 15.07.2024 в розмірі 14 450,00 грн., з яких 3 500,00 грн боргу за основною сумою (тілом) кредиту та 10 950,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. 
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Українські фінансові операції” 1 842,64 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне рішення суду складено та підписано 04.09.2026.
Суддя