справа № 357/15482/25 головуючий у суді І інстанції Бебешко М.М.
провадження № 22-ц/824/11149/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

09 липня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Бебешко М.М., у м. Біла церква Київської області, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 102600449 від 12 липня 2021 року в розмірі 36 520,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 липня 2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» Дем`яновою С.Г. було подано заявку на отримання кредиту № 102600449. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 102600449 від 12 липня 2021 року. Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 102600449 від 12 липня 2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8 000,00 грн.13 жовтня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 10Т ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 102600449 від 12 липня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») становить 36 520,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 27 000,00 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1 520,00 грн. 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2026 року у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Діджи Фінанс»посилається на аналогічні обставини викладені у позовній заяві та вказує, що попри належні докази укладення кредитного договору № 102600449 від 12 липня 2021 року з ОСОБА_1 в електронній формі та зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , відповідач звернулась до Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про викрадення її особистих речей невстановленими особами. На підтвердження таких доводів відповідачем було подано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Суд першої інстанції без належної оцінки сукупності інших доказів у справі погодився з позицією відповідача та безпідставно надав витягу з ЄРДР вирішальне значення, дійшовши помилкового висновку про достатність такого документа для підтвердження версії про укладення кредитного договору третіми особами. Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що окремі обставини та зміст документів, поданих самою стороною відповідача на підтвердження таких доводів, навпаки спростовують твердження про укладення кредитного договору третіми особами. У зв`язку з цим варто звернути увагу на окремі обставини, що випливають із доданих відповідачем документів, які не підтверджують стороннє оформлення кредиту, а, навпаки, ставлять під сумнів такі заперечення. Крім того, із наданої самою відповідачкою виписки по платіжній картці №  НОМЕР_1 вбачається зарахування 12 липня 2021 року кредитних коштів у розмірі 8 000,00 грн., що повністю відповідає сумі кредиту, наданого за кредитним договором № 102600449 від 12 липня 2021 року. Зважаючи на наведене подання такої виписки самою відповідачкою фактично підтверджує не лише існування відповідної платіжної операції, а й факт отримання кредитних коштів, що узгоджується з доказами позивача щодо належного виконання кредитодавцем свого обов`язку з видачі кредиту. При цьому сам факт зарахування коштів на платіжну картку відповідачки виключає доводи про не укладення договору чи ненадання кредиту, оскільки свідчить про реальне виникнення та виконання кредитних правовідносин. Отже, надана виписка вкотре не підтверджує заперечень відповідачки, а, навпаки, прямо підтверджує факт отримання нею кредитних коштів у сумі 8 000,00 грн. за спірним кредитним договором. Разом із випискою відповідачем надано фотографію цієї ж платіжної картки, яку вона одночасно вважає викраденою. Проте наявність у відповідача саме цієї картки спростовує такі твердження, оскільки у разі викрадення картка підлягає перевиписку, а повторне отримання картки з тим самим номером є неможливим, що свідчить про ще одну недостовірність доводів про її викрадення. З урахуванням вищевикладених обставин, надані відповідачем доводи та докази не підтверджують версію про укладення кредитного договору третіми особами, а навпаки свідчать про їх суперечливість, внутрішню непослідовність та відсутність належного доказового підґрунтя. Сукупність наведених вище обставин, а також вимог чинного законодавства у сфері електронних платіжних операцій та ідентифікації користувачів, виключає можливість дійсного оформлення спірного кредиту без участі та волевиявлення відповідачки.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що у відповідності до зазначених позивачем обставин, 12 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 102600449, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 8 000,00 грн.(п. 1.2) Кредит надається строком на 15 днів з 12 липня 2021 року (п. 1.3). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 12 липня 2021 року (п. 1.4).
Згідно п. 1.5 Договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4 520,00 грн. в грошовому виразі та 5 409 714,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 12 520,00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
Комісія за надання кредиту: 1 520,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1).
Згідно п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 3 000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до п 1.6 Договору Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 2.3.1.2 Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту)
Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 кредитного договору - цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (смс на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними Позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника.
Позичальник підтверджує, що до підписання цього Договору ознайомився з усіма його умовами та правилами (п. 5.1 Договору).
В анкеті-заяві на отримання кредиту зазначено адреса реєстрації позичальника : АДРЕСА_1 , адресу проживання: АДРЕСА_1 . Освіта: Вища. Соціальний статус: Найманий працівник. Місце роботи: Прокуратура, Органи влади, держ. управління. Щомісячні доходи: 25 000,00 грн.
Додатком № 1 до договору про споживчий кредит складено графік платежів за договором про споживчий кредит, згідно з яким реальна річна процентна ставка становить 5 409 714,00%; загальна вартість кредиту 12 520,00 грн.
12 липня 2021 рокуТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 29817803.
13 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 10Т, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до відповідача.
Відповідно до Додатку до Договору факторингу № 10Т від 13 жовтня 2021 року на момент відступлення права вимоги залишок боргу ОСОБА_1 за кредитним договором № 102600449 від 12 липня 2021 року становить 36 520,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 27 000,00 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1 520,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідача перед позивачем становить 36 520,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 27 000,00 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1 520,00 грн.
Відповідачем до матеріалів справи долучено витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021082170000226 від 13 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, виданий відділом поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції в ГУНП в Запорізькій області. 
Згідно даного витягу 08 липня 2021 року в період часу з 15.50 год. до 16.00 год. на пляжі cанаторія в смт. Кирилівка Мелітопольського району Запорізької області, невідома особа, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон, за допомогою якого викрала грошові кошти з рахунку потерпілої.
Слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області 24 вересня 2021 року повідомлено ОСОБА_2 про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 120210821170000226 за заявою від 12 липня 2021 року. Також повідомлено про те, що за зверненням потерпілої від 08 липня 2021 року проведено перевірку відповідно до Закону України «Про звернення громадян». 
На даний час матеріали кримінального провадження залишилися в місті Мелітополь, що є тимчасово окупованою територією.
Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021116030001593 від 12 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, виданим Білоцерківським районним управлінням поліції в ГУНП в Київській області, 11 серпня 2021 року надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що протягом липня-серпня 2021 невідома особа оформила кредит на її ім`я, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди. 
На даний час кримінальне проведення за вказаним фактом закрите.
Згідно виписки з карткового рахунку №  НОМЕР_2  ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» станом на 05 липня 2021 на рахунку останньої перебувало 29,16 грн. 12 липня 2021 року по даному картковому рахунку проведено 54 банківських операції. За період часу з 02 липня 2021 року до 14 липня 2021 року на вказаний рахунок надійшло 194 708,00 грн; здійснено витрат на суму 212 806,92 грн. Залишок після операцій склав - 17 919,62 грн.
Також відповідачем долучено копію посвідчення особи з інвалідністю 2 групи; квиток на потяг з Мелітополя до Білої Церкви від 17 липня 2021 року; копія листа до ТОВ «Мілоан» про визнання недійсним договору кредитування, з направленням витягів з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань і виписок по банківських рахунках, з рекомендованим повідомленням про вручення даного листа 09 серпня 2021 року; відповіді на звернення відповідача з АТ «КБ «ПриватБанк» щодо призупинення нарахування відсотків за кредитом та про списання грошових коштів з платіжної картки № НОМЕР_3 від 29 липня 2021 року та 09 вересня 2021 року.
Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів саме відповідачем, так як відповідачем надано до суду докази викрадення мобільного телефону останньої та укладення за його допомогою 12 липня 2021 року кредитного договору із ТОВ «Мілан».
Апеляційний суд по суті погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підтвердження позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» надало суду: анкету-заяву № 102600449, договір про споживчий кредит № 102600449, розрахунок за кредитним договором № 102600449, договір факторингу № 10Т від 13 жовтня 2021 року, витяг з додатку до договору факторингу № 10Т від 13 жовтня 2021 року. У договорі зазначено, що він укладений в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Разом з тим, ТОВ «Діджи Фінанс» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання саме ОСОБА_1 електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Фактично, зазначене є лише твердженням позивача, оскільки підтверджується лише створеними останнім доказами, які неможливо перевірити та які не узгоджуються з жодним доказом не створеним самим позивачем.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. 
Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно анкети-заяви на отримання кредиту від 12 липня 2021 року, адресою реєстрації та проживання ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_1 , в той час коли адреса реєстрації відповідача, згідно Єдиного державного демографічного реєстру та виписок по банківських рахунках є вулиця Полковника Коновальця 1232 в/ч, з 29 листопада 2016 року. Також згідно даної анкети зазначено, що місцем роботи ОСОБА_1 є прокуратура, в той час, коли відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, не працює та отримує від держави соціальні виплати по інвалідності.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору саме відповідачем, тобто що саме відповідач отримала ідентифікатор для підписання кредитного договору і що саме відповідач підписала його шляхом введення отриманого ідентифікатора на сайті позивача.
Відсутність в матеріалах справи доказів вчинення даних дій відповідачем в сукупності з наявними у справі зверненнями відповідача до банку та правоохоронних органів з приводу вчиненої в неї крадіжки особистих речей та мобільного телефону, дає суду апеляційної інстанції достатні підстави для висновку, що відповідач не укладала кредитного договору, який позивач зазначає як підставу до стягнення з неї коштів.
Доводи апеляційної скарги в частині, що із наданої самою відповідачкою виписки по платіжній картці № НОМЕР_1 вбачається зарахування 12 липня 2021 року кредитних коштів у розмірі 8 000,00 грн., що повністю відповідає сумі кредиту, наданого за кредитним договором № 102600449 від 12 липня 2021 року - не спростовують висновки суду про відсутність доказів укладення даного договору саме відповідачем.
При цьому позивач не звернув уваги, що перерахування коштів на рахунок відповідача на підставі не укладеного нею договору не свідчить про виникнення між сторонами прав та обов`язків, що передбачені законом для кредитного договору.
Помилкове перерахування на рахунок відповідача коштів, здійснене позивачем, який добросовісно вважав, що відповідачем укладено договір кредиту, за певних умов може свідчити про безпідставне перерахування коштів, що тягне за собою відмінні, ніж для кредитного договору наслідки.
В даному випадку відсутності належних та допустимих доказів про укладення договору саме відповідачем, сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що:
«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Вказуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував ст. 81 ЦПК України, повністю поклавши тягар доведення на позивача, ТОВ «Діджи Фінанс» залишило поза увагою, що лише при доведеності факту укладення кредитного договору в сукупності з доведеним фактом отримання кредитних коштів позичальником, позивач вправі посилатися на процесуальний обов`язок відповідача спростувати презумпцію його вини з не повернення отриманого кредиту.
Іншими словами, відповідач має право і зобов`язаний спростувати лише ті факти, які довів позивач. Чинний ЦПК України не визначає обов`язку відповідача спростовувати твердження позивача. 
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС»залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.