ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.07.2026 | Справа № 910/4313/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Крутиголови В.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Комунального підприємства « 2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервісгруп»
треті особи Державна податкова служба України, Головне управління ДПС у Полтавській області, Головне управління ДПС у м. Києві
про визнання недійсним договору в частині та стягнення грошових коштів

за участі представників:
від позивача  - Стойка А.М.
від відповідача  - Гурська А.С.
від третьої особи 1  - не з`явився
від третьої особи 2  - Нестеренко А.В.
від третьої особи 3  - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємства « 2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервісгруп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Полтавській області, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління ДПС у м. Києві про визнання недійсним договору в частині та стягнення грошових коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір № 140 від 18.04.2024 у спірній частині укладено з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки закупівля поставленого Відповідачем товару, який віднесено до Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 р. № 1447, не підлягала оподаткуванню ПДВ, як передбачено підпунктом 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК України). Всупереч зазначеній нормі до ціни договору було включено ПДВ у сумі 303 813, 08 грн, що зумовлює існування підстав для визнання такого договору недійсним у частині включення ПДВ до загальної ціни договору та, як наслідок, для повернення продавцем на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) безпідставно набутих коштів у сумі ПДВ.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що з жодних документів, які були оприлюднені позивачем на сайті Prozorro та при виконанні договору, позивач жодного разу не доводив до відома відповідача, що закуповує товар у відповідача для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я; позивач не є спеціалізованим закладом охорони здоров`я, а здійснює свою діяльність для забезпечення загальних потреб населення щодо одержання медичної допомоги; в отриманих позивачем та відповідачем індивідуальних податкових консультаціях визначено умови звільнення від ПДВ та чим це може бути передбачено, зокрема, податкові органи наголошують, що "Інформація щодо цілей використання медичних виробів може бути зазначена у договорі на постачання таких медичних виробів, укладеному між постачальником та покупцем."; з урахуванням того, що ні в договорі, ні в тендерній документації, ні в будь-яких зверненнях позивача до укладення або до виконання договору такої інформації зазначено не було, підстав для стягнення грошових коштів немає; на сьогоднішній грошові кошти у розмірі ПДВ сплачені до бюджету, а у випадку їх повернення, позивач повинен буде повернути податковий кредит у розмірі 303813,08 грн; органи Державної аудиторської служби України не є контролюючими органами, які роблять висновки, перевіряють факт правильності нарахування податку на додану вартість при здійсненні тієї чи іншої господарської операції.
Справа розглядалася судами неодноразово.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/4313/25 позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним пункт 3.1 Договору про закупівлю №140 від 18.04.2024 в частині включення до договірної ціни (вартості товару) суми податку на додану вартість у розмірі 303 813, 08 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2025 апеляційну скаргу Відповідача залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/4313/25 в оскаржуваній частині залишено без змін. Апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 303813,08 грн - скасовано. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервісгруп» на користь Комунального підприємства « 2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» 303813,08 грн. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 у справі №910/4313/25 - змінено та викладено резолютивну частину ухвали у такій редакції: "1. Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервісгруп» про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. 2. Залишити без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервісгруп» про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервісгруп» на користь Комунального підприємства « 2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» 3792,60 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 5688,90 грн судового збору за апеляційний перегляд спору; Заяву Комунального підприємства « 2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» про розподіл судового збору та витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Покладено витрати Комунального підприємства « 2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Медсервісгруп».
Постановою Верховного Суду від 18.11.2025 у справі №910/4313/25 рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2025 скасовано, а справу №910/4313/25 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та направляючи справу на новий розгляд, Верховний суд у своїй постанові зазначив, що суди попередніх інстанцій надали оцінку обставинам, які підтверджують відповідність правовідносин, що склалися між сторонами, двом зазначеним у підпункті 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України умовам, а саме: відповідність суб`єкта - отримувача товару, та відповідність товару - включення медичного виробу до Переліку лікарських засобів та медичних виробів, що ввозяться та постачаються на митну територію України під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1447 (далі - Перелік). Проте питання наявності третьої умови для застосування підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, а саме - призначення медичного виробу для відповідної мети використання - залишилося недослідженим та не було враховано судами обох інстанцій. Суди не дослідили наявність чи відсутність такої обставини, як призначення поставленого медичного засобу, та дійшли передчасного висновку про наявність підстав для звільнення від оподаткування ПДВ.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 прийнято справу №910/4313/25 до провадження та призначено судові засідання.
В ході нового розгляду справи, позивачем та відповідачем були надані письмові пояснення по суті спору з урахуванням постанови Верховного Суду від 18.11.2025.
Позивач у своїх поясненнях вказав, що до функціональних обов`язків позивача входить, зокрема, надання медичних послуг необмеженому колу осіб, які потребують медичної допомоги. До такого кола осіб, в тому числі відносяться, як діючі військовослужбовці, так і внутрішньо-переміщені особи, а також особи, з числа місцевого населення та/або інші громадяни, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, та/або запровадження воєнного стану зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я. Також позивач вказує, що зокрема, довідка КП « 2-а МКЛ ПМР» від 01.04.2025 за № 01-05/721-21 є належним та допустимим доказом на підтвердження тієї обставини, що придбана в ТОВ «Медсервісгруп» ультразвукова система призначена та використовувалася, в тому числі для надання медичної допомоги фізичним особам вказаних вище категорій, та яку Відповідач поставив відповідно до умов укладеного Договору, у зв`язку з чим стосовно цього медичного обладнання підлягав застосуванню режим звільнення від сплати ПДВ згідно з положеннями підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Мета (цілі) придбання та подальшого використання медичного обладнання не є обов`язковою складовою тендерної документації та не є істотною умовою договору на постачання та може бути зазначена лише за бажанням однією із сторін, при цьому, відповідачем не надано суду доказів того, що він, як платник ПДВ, звертався до КП « 2-а МКЛ ПМР» під час здійснення процедури закупівлі та перед укладанням Договору про закупівлю №140 від 18.04.2024 з метою з`ясування мети використання медичного обладнання, яке підлягає поставці за укладеним між сторонами правочином, а також наявності у поданій Відповідачем комерційній пропозиції інформації про те, що даний Товар може бути звільнено від оподаткування на підставі положень підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Відповідач у своїх поясненнях, зокрема, повторно зазначив, що з жодного документа, який був оприлюднений позивачем у системі Prozorro, а також із договору № 140 від 18.04.2024, специфікації, проекту договору, технічної документації, листування сторін до укладення договору або під час його виконання, не вбачається, що предмет закупівлі придбавався саме для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я. Відповідач вказує, що із тендерної документації та умов закупівлі вбачається, що закупівля здійснювалася для загальних потреб Комунального підприємства « 2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради».
Також відповідач зазначив, що визначальна обставина, на якій акцентував Верховний Суд у пункті 42 постанови у справі № 910/4313/25, а саме мета придбання та цільове призначення медичного виробу у матеріалах справи відсутня та позивачем належними доказами не підтверджена.
Третя особа 1 у своїх поясненнях зазначила, що режим звільнення від оподаткування ПДВ, встановлений підпунктом 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, зокрема до операцій з постачання на митній території України медичних виробів, застосовується за умови, що такі медичні вироби: призначені для використання у відповідних заходах перерахованими у підпункті 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Кодексу суб`єктами (у тому числі закладами охорони здоров`я). Інформація щодо цілей використання медичних виробів може бути зазначена у договорі на постачання таких медичних виробів, укладеному між постачальником та покупцем; включені до Переліку № 1447.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позову, просив суд відмовити.
Представник третьої особи щодо вирішення спору поклався на рішення суду.
Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
18.04.2024 між Комунальним підприємством «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», як замовником, та ТОВ «Медсервісгруп» укладено договір №140 (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов`язався передати у 2024 році замовнику товар: Код ДК 021:2015 (CPV 2008) - 33110000-4 - Візуалізаційне обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини (Ультразвукова діагностична система), а саме - Система ультразвукова діагностична медична Apogee 6500, що зазначено в специфікації, яка додається до цього договору і є його невід`ємною частиною, а замовник зобов`язався прийняти цей товар та оплатити його.
Згідно із пунктом 3.1. Договору загальна ціна договору становить 4 644 000, 00 грн, у тому числі ПДВ 303 813, 08 грн.
Договір набрав чинності з моменту його підписання і діяв до 31.12.2024, а в частині гарантійних умов - до повного виконання зобов`язань (пункт 10.1. Договору).
Між Позивачем та Відповідачем підписано специфікацію до Договору, в якій сторонами погоджено поставку товару, а саме: Система ультразвукова діагностична медична Apogee 6500 1 шт. на загальну суму 4 644 000, 00 грн, у тому числі ПДВ 303 813, 08 грн.
12.06.2024 згідно із видатковою накладною №12 ТОВ "Медсервісгруп" поставило, а Комунальне підприємство "2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" прийняло товар: Система ультразвукова діагностична медична Apogee 6500 1 шт. на загальну суму 4 644 000, 00 грн, у тому числі ПДВ 303 813, 08 грн.
12.06.2024 платіжною інструкцією №382 Комунальне підприємство "2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" оплатило поставлений товар у повному обсязі.
У період з 18.11.2024 по 21.11.2024 Управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області Державної аудиторської служби України була проведена перевірка закупівель у діяльності Позивача. За її результатами складено акт №201631-28/59 від 21.11.2024 "Про результати перевірки закупівель Комунального підприємства "2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" за період з 20 березня 2024 року по 18 листопада 2024 року", яким зафіксовані порушення норм законодавства України у сфері закупівель і оподаткування при укладенні договору про закупівлю №140 від 18.04.2024, унаслідок чого Комунальному підприємству "2-а міська клінічна лікаря Полтавської міської ради" завдано матеріальної шкоди (збитків) в обсязі необґрунтовано сплаченого ПДВ за ставкою 7% на загальну суму 303 813,08 грн.
18.11.2024 та 27.11.2024 Комунальне підприємство "2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" зверталося до ТОВ "Медсервісгруп" із листами за вих. №01-05/2289-15 та №01-05-2370-15, в яких просило повернути грошові кошти у розмірі безпідставно сплаченого ПДВ - 303 813, 08 грн.
Ці вимоги Комунального підприємства « 2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» залишені ТОВ «Медсервісгруп» без задоволення.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX ПК України.
За змістом підпунктів а) і б) пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем товару (замовником послуг).
Пунктами 30.1-30.2, 30.9 статті 30 ПК України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Податкова пільга надається шляхом:
а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;
б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;
в) встановлення зниженої ставки податку та збору;
г) звільнення від сплати податку та збору.
Відповідно до підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України лікарських засобів та медичних виробів відповідно до підпункту "в" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, що призначені для використання закладами охорони здоров`я, учасниками антитерористичної операції, особами, що беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я, за переліком, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Аналіз вказаної норми свідчить, що операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України за наявності одночасно таких трьох умов:
1) медичні вироби постачаються для використання закладами охорони здоров`я, учасниками антитерористичної операції, особами, що беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації;
2) медичні вироби призначені для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я;
3) медичні вироби входять до переліку, встановленого Кабінетом Міністрів України, а саме - Переліку лікарських засобів та медичних виробів, що ввозяться та постачаються на митну територію України під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 р. № 1447 (далі - Перелік).
У разі відсутності однієї із зазначених умов вказані операції підлягатимуть оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.
Визначальним для звільнення від оподаткування ПДВ за вказаною нормою є не лише категорія товарів та суб`єкт отримувача таких товарів, а й призначення товарів - надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я.
Верховний Суд у своїй постанові від 18.11.2025 у даній справі вказав, що однією з обов`язкових умов для звільнення від оподаткування податком на додану вартість на підставі підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України є встановлення певного призначення медичних засобів - надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (частини 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, а позивачем не доведено, що на момент оголошення закупівлі, формування тендерної документації, укладення чи виконання договору медичний виріб мав чітко визначене цільове призначення - для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я, зокрема, ні в оприлюдненій на сайті Prozorro тендерній документації, ні в тексті самого Договору чи специфікації до нього не було визначено, що медичний виріб придбавається як товар спеціального призначення для надання медичної допомоги вказаній категорії осіб.
Згідно відповіді Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради №01- 08-01.2-13/331 від 06.05.2025 року вбачається, що закупівля здійснювалась для загальних потреб в межах «Програми розвитку та підтримки галузі охорони здоров`я на 2024 рік».
Зі змісту вказаної програми не вбачається, що грошові кошти, зокрема, для Комунального підприємства « 2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» виділялись для закупівлі обладнання саме з метою надання медичної допомоги особам, визначеним підпунктом 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.
Посилання на довідку КП « 2-а МКЛ ПМР» від 01.04.2025 за № 01-05/721-21 та твердження позивача про те, що вказана довідка є належним та допустимим доказом на підтвердження тієї обставини, що придбана в ТОВ «Медсервісгруп» ультразвукова система призначена та використовувалася, в тому числі для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я, судом відхиляються, оскільки вказаний документ не є належним, допустимим та достатнім доказом у розумінні статей 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України для підтвердження наявності особливого (спеціального) призначення медичного виробу саме на момент укладення та виконання спірного договору.
Як вбачається зі змісту наданої позивачем довідки, вона містить інформацію за період 01.01.2023 по 31.03.2025, початок якого передує даті поставки (12.06.2024) спірної ультразвукової системи за Договором, та лише узагальнено фіксує факт надання медичної допомоги певній категорії осіб, у тому числі із застосуванням методу ультразвукової діагностики в цілому.
Вказана довідка не містить жодних відомостей щодо ідентифікації та специфічного призначення саме того медичного виробу, який був поставлений відповідачем 12.06.2024 за Договором №140 від 18.04.2024.
Надана довідка не змінює цільового призначення придбаного медичного обладнання, зокрема використання обладнання для загальних потреб, а не придбання з спеціальним цільовим призначенням - для надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я.
Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність особливого (спеціального) призначення медичного виробу (з метою надання медичної допомоги фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров`я) саме на момент укладення та виконання спірного Договору, матеріали справи не містять.
Таким чином, позивачем не доведено наявності одночасно трьох обов`язкових умов для звільнення операції з постачання товару від оподаткування на підставі підпункту 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.
Оцінивши докази та пояснення сторін у справі в їх сукупності, враховуючи обов`язкові для виконання правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.11.2025 у даній справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення позову про визнання договору недійсним у частині та стягнення грошових коштів.
Інші доводи сторін судом розглянуто та відхилено, оскільки вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат вирішення спору.
Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата підписання: 03.08.2026

Суддя Я.В. Маринченко