Справа № 453/1784/25 Головуючий у 1 інстанції: Курницька В.Я. 
Провадження № 33/811/1167/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю захисника – адвоката Доарме В.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвоката Доарме Валерія Семеновича на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 10 червня 2026 року,

встановив:

вищенаведеною постановою справи про адміністративні правопорушення № 453/1784/25 (провадження № 3/453/7/26) та № 453/1785/25 (провадження № 3/453/8/26) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднати в одне провадження та присвоїти єдиний номер справи № 453/1784/25 (провадження № 3/453/7/26).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення від 07 жовтня 2025 року серії ЕПР 1 № 476309) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення від 07 жовтня 2025 року серії ЕПР 1 № 476341) - закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченнями на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (протокол про адміністративне правопорушення від 07 жовтня 2025 року серії ЕПР 1 № 476309) на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 02 серпня 2025 року о 00 годині 10 хвилин в селищі Верхнє Синьовидне Стрийського району по вул. Богдана Хмельницького керував транспортним засобом «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у державній спеціалізованій установі Львівське обласне бюро судово медичної експертизи та згідно з Висновком експерта н2158/2025-т, результат експертизи крові на стан алкоголю містив 2, 35 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також, ОСОБА_1 02 серпня 2025 року о 00 годині 10 хвилин в селищі Верхнє Синьовидне Стрийського району по вул. Богдана Хмельницького, керуючи транспортним засобом «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, в подальшому здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги, внаслідок чого транспортний засіб перекинувся. В результаті ДТП водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а транспортний засіб – механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Доарме В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду в частині, якою суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП через неосудність ОСОБА_1 .
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що при оголошення постанови ні ОСОБА_1 , ні його захисник присутні не були.
Вказує, що оскаржувана постанова надійшла на електронну адресу в ЄСІТС 19.06.2026 року о 22 год. 16 хв.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ОСОБА_1 є неосудний так як, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №664 від 04.05.2026 останній не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Зазначає, що ст. 247 КУпАП доповнює ст. 20 КУпАП, і вказує, не лише підстави за яких особа не підлягає адміністративній відповідальності, але і вказує обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення та обставини за яких провадження у справі підлягає закриттю.
Зауважує, що за аналогією п. 9 ч. 1 ст. 247 КУпАП (смерть настає після скоєного адміністративного правопорушення), можна стверджувати, що і у випадку коли особа стає неосудною після скоєння адміністративного правопорушення, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Заслухавши виступ захисника – адвоката Доарме В.С., який не заперечив щодо розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 та підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно п.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Апеляційним судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 476341 від 07 жовтня 2025 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 476309 від 07 жовтня 2025 року; Висновком експерта № 2158/2025 т Державної спеціалізованої установи «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 13 серпня 2025 року; Заявою-Розпискою ОСОБА_1 від 23 вересня 2025 року; Постановою про закриття кримінального провадження від 24 вересня 2025 року.
В своїй апеляційній скарзі захисник – адвокат Доарме В.С. просив скасувати постанову суду, в частині, якою суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що останній є неосудний так як, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №664 від 04.05.2026 ОСОБА_1 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Зазначені доводи є неспроможними, оскільки відповідно до ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.
Таким чином, закон прямо пов`язує стан неосудності виключно з моментом вчинення адміністративного правопорушення.
Пункт 3 частини 1 статті 247 КУпАП, який передбачає закриття провадження у разі неосудності особи, підлягає застосуванню у системному взаємозв`язку зі ст. 20 КУпАП. Отже, підставою для закриття провадження є встановлення неосудності саме на час вчинення адміністративного правопорушення, а не виникнення такого стану після його вчинення.
Посилання захисника на можливість застосування за аналогією п. 9 ч. 1 ст. 247 КУпАП (смерть настає після скоєного адміністративного правопорушення), є безпідставним.
Положення п. 9 ч. 1 ст. 247 КУпАП прямо передбачає самостійну процесуальну підставу для закриття провадження - смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. Натомість п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП не встановлює самостійної підстави закриття провадження у випадку настання неосудності після вчинення адміністративного правопорушення, а підлягає застосуванню у взаємозв`язку зі ст. 20 КУпАП, яка пов`язує стан неосудності виключно з моментом вчинення протиправної дії чи бездіяльності.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що неосудність особи, як підстава для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 247 КУпАП, повинна мати місце під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності, в той час як станом на момент вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Отже, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу щодо неосудності ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення, а тому відсутні підстави, які виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Сколівського районного суду Львівської області від 10 червня 2026 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику – адвокату Доарме Валерію Семеновичу строк апеляційного оскарження постанови судді Сколівського районного суду Львівської області від 10 червня 2026 року.
Постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 10 червня 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП - закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченнями на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвоката Доарме Валерія Семеновича – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя   М.Ф. Романюк