КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року
справа № 753/14892/25
провадження № 22-ц/824/8164/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Ратнікової В.М., Сушко Л.П.

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Київ від 14 січня 2026 року, постановлене під головуванням судді Коренюк А.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач в особі ТзОВ «Споживчий центр» у липні 2025 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 01.04.2023 року був укладений Кредитний договір (оферта) № 01.04.2023-100000053 про надання кредитних послуг відповідно до Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), за умовами якого ОСОБА_1 від ТзОВ «Споживчий центр» отримав кредит на споживчі потреби у вигляді встановленого кредитного ліміту 13 000 грн. 00 коп. строком на 70 днів з кінцевим строком повернення кредиту - 09.06.2023 року, зі сплатою (відсотків) - 1, 2% на день, комісії, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, а також неустойки (пені) за неналежне виконання зобов`язання.
Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 09.06.2023 року (за період з 01.04.2023 року по 09.06.2023 року) загальна заборгованість відповідача перед ТзОВ «Споживчий центр» за кредитним договором становить 22 331 грн. 46 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту - 12 365 грн. 10 коп., заборгованість за процентами - 9 996 грн. 36 коп.
Так, положеннями Заявки від 01.04.2023 року визначено, що Заявка позичальника є частиною кредитного договору, й є невід`ємною частиною Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився разом з умовами, тарифами, вартістю кредиту згідно Паспорта споживчого кредиту.
Підписавши Заявку від 01.04.2023 року, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. 
Рішенням Дарницького районного суду м. Київ від 14 січня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 22 331 грн. 46 коп. - заборгованості за кредитним договором, 2 422 грн. 00 коп. - судового збору, а всього - 24 753 (двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят три) грн. 86 (вісімдесят шість) коп. 
Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що вже присутнього відповідача не було допущено судом першої інстанції до його обов`язкової участі у розгляді даної справи, як наслідок, рішення не повинно було виноситися у той день, що робить його передчасним та протиправним. Будь-якої згоди чи прохання про розгляд даної справи без участі відповідач не заявляв. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Чехун Юлія Віталіївна зазначає, що за відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не були встановлені.
Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 01.04.2023 року був укладений Кредитний договір (оферта) № 01.04.2023-100000053 про надання кредитних послуг відповідно до Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), за умовами якого ОСОБА_1 від ТзОВ «Споживчий центр» отримав кредит на споживчі потреби у вигляді встановленого кредитного ліміту 13 000 грн. 00 коп. строком на 70 днів з кінцевим строком повернення кредиту - 09.06.2023 року, зі сплатою (відсотків) - 1, 2 % на день, комісії, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, а також неустойки (пені) за неналежне виконання зобов`язання.
Так, положеннями Заявки від 01.04.2023 року визначено, що Заявка позичальника є частиною кредитного договору, й є невід`ємною частиною Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився разом з умовами, тарифами, вартістю кредиту, підписавши Заявку від 01.04.2023 року, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у електронній формі зазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.
Відповідно до умов укладеного Договору він складається із Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) щодо умов та правил кредитування в ТзОВ «Споживчий центр», Анкети позичальника, Заявки позичальника від 01.04.2023 року, Додатку до Анкети позичальника, Підтвердження укладення кредитного договору, підписання одноразовим ідентифікатором, умови договору підписані електронним відписом позичальника.
Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит в сумі 13 000 грн. 00 коп. на умовах, передбачених кредитним договором.
Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується платіжною квитанцією про перерахування кредитних коштів 01.04.2023 року, розрахунком заборгованості (а.с.16, 17, 18, 19-30, 41, 42-45, 46-48, 49-55, 56-58, 59, 60, 61), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати кошти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк.
Згідно статті 223 ЦПК України, неявка до суду будь-якого учасника справи за умови, що його було належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 серпня 2025 року, дану позовну заяву було прийнято до розгляду та призначену справу до розгляду в судове засідання на 06.11.2025 року на 10 год. 30 хв (а.с. 67).
05 вересня 2025 року районним судом було сформовано та направлено засобами поштового зв`язку повістку про виклик до суду ОСОБА_1 (а.с. 68).
03.11.2025 року представник апелянта ОСОБА_2 ознайомився з метаріалами цивільної справи, що підтверджується розпискою (а.с. 69).
06.11.2025 року від представника апелянта через підсистему Електронний суд на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 06.11.2025 року на 10 год 30 хв (а.с. 74).
Відповідно до протоколу судового засідання від 06.11.2025 року судове засідання щодо розгляду даної справи було відкладено на 14.01.2026 року об 12:30 год (а.с. 78).
Відповідно до рекомендованого повідомлення, наявного в матеріалах справи, ОСОБА_1 27 грудня 2025 року отримав повістку про виклик до суду про судове засідання призначене на 14.01.2026 року о 12 год 30 хв, про що свідчить безпосередньо відмітка, яка міститься на зазначеному рекомендованому повідомленні (а.с. 82).
Посилання апелянта на те, що 14 січня 2026 року, прибувши на судове засідання, що мало відбутися о 12 годині 30 хвилині, йому було повідомлено, що судового засідання не буде у зв`язку із технічними причинами, не підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.
Рукописний документ, про який зазначає представник скаржника в апеляційній скарзі щодо зазначених вище подій, складений представником відповідача на місці 14 січня 2026 року в матеріалах справи відсутній.
Враховуючи викладене колегія суддів не вбачається підстав для скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги. 
Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Київ від 14 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді