ПОСТАНОВА
(ДОДАТКОВА)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/19775/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження заяви Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (далі - ДП «Україна», заявник-1) 
про ухвалення додаткового рішення (постанови) та
Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» (далі - ДП «Зоря», заявник-2)
про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ДП «Україна»
до ДП «Зоря»
про захист порушених прав інтелектуальної власності
та за зустрічним позовом ДП «Зоря»
до ДП «Україна»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні ДП «Зоря»:
1) Національна поліція України (далі - НПУ);
2) Міністерство внутрішніх справ України (далі - МВСУ),
про визнання недійсним свідоцтва та визнання відсутнім авторських майнових прав на твір,

ВСТАНОВИВ:

1. ДП «Україна» звернулося до суду з позовом до ДП «Зоря», в якому просило (з урахуванням заяв про зміну предмета позову від 12.01.2024 та від 23.04.2024):

- визнати дії ДП «Зоря» щодо використання службового твору - графічного зображення «Дизайн бланка «Службове посвідчення Національної поліції України» (2 варіанти) [далі - Твір] такими, що порушують майнові авторські права ДП «Україна» за свідоцтвом від 01.03.2021 № 102874 про реєстрацію авторського права на твір (далі - Свідоцтво);
- заборонити ДП «Зоря» використання Твору за Свідоцтвом шляхом виготовлення бланків службових посвідчень НПУ без дозволу ДП «Україна»;
- стягнути з ДП «Зоря» до Державного бюджету України штраф у розмірі 10 % від суми, присудженої судом на користь ДП «Україна», та стягнути з ДП «Зоря» на користь ДП «Україна» кошти в розмірі 1 382 690,00 грн як упущену вигоду внаслідок порушення авторського права.

2. ДП «Зоря» звернулося до суду із зустрічним позовом до ДП «Україна», в якому просило визнати:

- недійсним Свідоцтво про реєстрацію авторського права на Твір, авторські права на який належать ДП «Україна»;
- відсутніми у ДП «Україна» авторські майнові права на Твір.

3. Справу суди розглядали неодноразово.

4. За результатами нового розгляду справи № 910/19775/23 Господарський суд міста Києва рішенням від 01.08.2025 первісний позов задовольнив; у задоволенні зустрічного позову відмовив.

5. Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 19.08.2025 заяву ДП «Україна» про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнив частково; стягнув з ДП «Зоря» на користь ДП «Україна» 90 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також 90 000,00 грн витрат на проведення експертизи. У решті заяви відмовив.

6. Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.09.2025 здійснив поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024, додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2024 у справі № 910/19775/23 (які ухвалені при первісному розгляді цієї справи).

7. Північний апеляційний господарський суд постановою від 19.02.2026 у цій справі апеляційні скарги ДП «Зоря» та НПУ на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 задовольнив, оскаржуване судове рішення скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні первісних позовних вимог відмовив, а зустрічні позовні вимоги задовольнив. Здійснив новий розподіл судових витрат (судового збору).

8. Північний апеляційний господарський суд постановою від 04.03.2026 у цій справі апеляційну скаргу ДП «Зоря» задовольнив, апеляційну скаргу ДП «Україна» залишив без задоволення; додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі № 910/19775/23 скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні заяви ДП «Україна» про ухвалення додаткового рішення відмовив у зв`язку зі скасуванням рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2025, невід`ємною складовою частиною якого є додаткове рішення від 19.08.2025.

9. Північний апеляційний господарський суд постановою (додатковою) від 16.03.2026 у цій справі заяву ДП «Зоря» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/19775/23 задовольнив частково, ухвалив додаткову постанову до постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026, стягнув з ДП «Україна» на користь ДП «Зоря» 100 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 35 000,00 грн судових витрат на проведення експертизи. У задоволенні решти заяви відмовив.

10. Верховний Суд постановою від 23.06.2026 у цій справі:

- касаційну скаргу ДП «Україна» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 у справі №910/19775/23 задовольнив частково;
- постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 у справі №910/19775/23 в частині вирішення спору за зустрічним позовом ДП «Зоря» до ДП «Україна» про визнання недійсним свідоцтва №102874 про реєстрацію авторського права на твір та визнання відсутніми авторських майнових прав на твір скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким у задоволені зустрічного позову відмовив повністю;
- у решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 у справі №910/19775/23 залишив без змін;
- касаційну скаргу ДП «Україна» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 у справі №910/19775/23 залишив без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 у справі №910/19775/23 - без змін;
- касаційні скарги ДП «Україна» та ДП «Зоря» на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі №910/19775/23 задовольнив частково;
- скасував додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі № 910/19775/23 в частині покладення на ДП «Україна» витрат на професійну правничу допомогу, які понесені ДП «Зоря», та ухвалив в цій частині нове рішення, яким стягнув з ДП «Україна» на користь ДП «Зоря» 123 494,70 грн витрат на професійну правничу допомогу;
- в іншій частині додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі №910/19775/23 залишив без змін;
- стягнув з ДП «Зоря» на користь ДП «Україна» 7 267,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги, 19 379,20 грн судового збору за подання касаційних скарг;
- стягнув з ДП «Україна» на користь ДП «Зоря» 33 819,87 грн за подання апеляційної скарги.

11. ДП «Зоря» звернулося до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення 25.06.2026 (документ сформовано в системі «Електронний суд» 25.06.2026 й зареєстрований у Суді 25.06.2026), в якій просить:

«Ухвалити додаткове рішення у справі №910/19775/23, яким стягнути з Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» на користь Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 44 909 (сорок чотири тисячі дев`ятсот дев`ять) грн у зв`язку із касаційним оскарженням».

11.1. До матеріалів заяви ДП «Зоря», як вказано у ній, додано (сканкопії в єдиному пдф-файлі), а саме копії: 

- договору про надання правової допомоги від 05.01.2024 №05-01/2024; 
- додаткової угоди від 29.12.2025 №5 до договору про надання правової допомоги від 05.01.2024 №05-01/2024; 
- додаткової угоди від 02.04.2026 №6 до договору про надання правової допомоги від 05.01.2024 №05-01/2024; 
- рахунку на оплату від 23.06.2026 №23; 
- платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 24.06.2026 №6045; 
- акта приймання-передачі наданих юридичних послуг від 23.06.2026; 
- детального опису наданих послуг професійної правничої (правової) допомоги (відповідно до додаткової угоди №6) та докази надсилання (направлення) копії заяви іншим учасникам справи.

12. Верховний Суд ухвалою від 29.06.2026 у цій справі заяву ДП «Зоря» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/19775/23 прийняв до розгляду, повідомив учасників справи, що розгляд заяви ДП «Зоря» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/19775/23 відбудеться в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та постановив, що учасники справи мають право подати письмові пояснення, заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення до 02.07.2026. 

13. ДП «Україна» звернулося до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення (постанови) 30.06.2026 (документ сформовано в системі «Електронний суд» 29.06.2026 й зареєстрований у Суді 30.06.2026), в якій просить:

« 1. Судові витрати, які ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» понесені на оплату професійної правничої допомоги по господарській справі № 910/19775/23 в розмірі 299 500,00 грн. (двісті дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.), із ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» на користь ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» - стягнути.
2. Судові витрати, які ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» понесені на проведення експертиз по господарській справі № 910/19775/23 в розмірі 90 000,00 грн. (дев`яносто тисяч гривень 00 коп.), із ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» на користь ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» - стягнути.
3. Cудовий збір у розмірі 55 754,36 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 36 коп.) за подання касаційної скарги на постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026, 04.03.2026, 16.03.2026 за справою № 910/19775/23 із ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» на користь ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» - стягнути». 

13.1. До матеріалів заяви ДП «Україна», як вказано у додатках до неї додано: 

- договір про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 26.12.2023 №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 23.02.2024 №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 09.05.2024 №3 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 26.06.2024 №4 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 27.12.2024 №5 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- платіжна інструкція від 28.12.2023 №4245; 
- платіжна інструкція від 26.02.2024 №513;
- платіжна інструкція від 15.05.2024 №1454; 
- платіжна інструкція від 01.07.2024 №1954; 
- платіжна інструкція від 31.12.2024 №3809; 
- договір про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 04.02.2025 №42; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 04.08.2025 №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 04.02.2025 №42; 
- платіжна інструкція від 05.08.2025 №1776; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 26.12.2025 №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 04.02.2025 №42; 
- платіжна інструкція від 31.12.2025 №3199; 
- договір про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 29.01.2026 №29; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 25.06.2026 №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 29.01.2026 №29; 
- платіжна інструкція від 29.06.2026 №1448; 
- договір про надання послуг з проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 22.09.2023 №233/14/01-2023; 
- акт приймання-передачі наданих послуг від 08.12.2023 за договором про надання послуг з проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності 22.09.2023 №233/14/01-2023; 
- платіжна інструкція від 26.09.2023 №2884; 
- договір про надання послуг з проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 07.12.2023 №295; 
- акт приймання-передачі наданих послуг від 24.01.2024; 
- платіжна інструкція від 13.12.2023 №3942; 
- договір про надання послуг з проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 16.01.2024 №19; 
- акт приймання-передачі наданих послуг від 16.02.2024; 
- платіжна інструкція від 22.01.2024 №183; 
- докази підтвердження повноважень адвоката та надсилання (направлення) копії заяви іншим учасникам справи.

14. Верховний Суд ухвалою від 01.07.2026 у цій справі заяву ДП «Україна» про ухвалення додаткового рішення (постанови) у справі №910/19775/23 прийняв до розгляду, повідомив учасників справи, що розгляд заяви ДП «Україна» про ухвалення додаткового рішення (постанови) у справі №910/19775/23 відбудеться в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, постановив заяви ДП «Україна» та ДП «Зоря» про ухвалення додаткового рішення розглядати спільно та, що учасники справи мають право подати письмові пояснення, заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення до 06.07.2026. 

15. Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 06.07.2026 у зв`язку з відпусткою судді Власова Ю.Л. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/19775/23, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуюча), Бенедисюк І.М., Булгакова І.В.

16. Від ДП «Зоря» до Суду 06.07.2026 (документ сформовано в системі «Електронний суд» 06.07.2026 й зареєстрований у Суді 06.07.2026) надійшли заперечення щодо заяви ДП «Україна» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/19775/23. Вказані заперечення надійшли у встановлений Судом строк, тому долучаються до матеріалів справи.

17. Від ДП «Україна» до Суду 07.07.2026 (документ сформовано в системі «Електронний суд» 06.07.2026 й зареєстрований у Суді 07 .07.2026) надійшли заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення (постанови) суду, поза строком, а саме до 02.07.2026, який встановлений Судом, а тому Верховний Суд залишає вказані заперечення без розгляду, з огляду на статтю 118 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 

18. Від НПУ та МВСУ письмові пояснення чи заперечення щодо заяв ДП «України» та ДП «Зоря» до Суду не надійшли.

19. Розглянувши заяви ДП «України» та ДП «Зоря», їх заперечення та дослідивши матеріали цієї справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

20. Стосовно заяви ДП «Україна» про ухвалення додаткового рішення (постанови), слід зазначити таке.

21. Як убачається з матеріалів справи, у поданій ДП «Україна» касаційній скарзі, яку підписано адвокатом Зеровим К.О., позивач за первісним позовом просив судові витрати покласти на ДП «Зоря».

21.1. Також, у касаційної скарги ДП «Україна» вказала таке: «Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач понесла і які очікує понести в зв`язку із апеляційним переглядом судового рішення: …2. Витрати на професійну правничу допомогу 25 000,00 грн».

22. Верховний Суд виходить з того, що в силу приписів статей 59, 131 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу для надання якої в Україні діє адвокатура, а стаття 16 ГПК України вказує на те, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

23. За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

24. Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

25. Верховний Суд зазначає, що принцип в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

26. Отже, з огляду на зміст означений у пункті 21.1 цієї постанови (додаткової) та прохальної частини касаційної скарги ДП «Україна» (пункт 6), у якій зазначено клопотання про покладення судових витрат на ДП «Зоря», беручи до уваги статтю 123 ГПК України, Суд дійшов висновку, що ДП «Україна» здійснила дії щодо заявлення заяви про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу. 

27. Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19);
- відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі (додаткова постанова Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17);
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та пункт 20 постанови від 31.05.2022 у справі №917/304/21).

28. Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

29. Втім, ДП «Україна» не було заявлено про намір подати докази (ні усно/ні письмово), що підтверджують понесення ним судових витрат, ні в поданих позивачем за первісним позовом касаційній скарзі та письмових поясненнях, відзиві на касаційну скаргу ДП «Зоря», ні у судових засіданнях, які відбулися 12.05.2026, 09.06.2026 та 23.06.2026.

30. Судом, ураховуючи те, що ця справа неодноразово перебувала на розгляді у судах першої, апеляційної, касаційної інстанцій, з огляду на те, що ДП «Україна» була здійснена заява про покладення судових витрат у касаційній скарзі, перевірено матеріали цієї справи та встановлено, що до 23.06.2026 ДП «Україна» подано та у матеріалах справи містяться такі документи:

- договір про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 26.12.2023 №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 23.02.2024 №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 09.05.2024 №3 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 26.06.2024 №4 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 27.12.2024 №5 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 16.10.2023 №249; 
- платіжна інструкція від 28.12.2023 №4245; 
- платіжна інструкція від 26.02.2024 №513;
- платіжна інструкція від 15.05.2024 №1454; 
- платіжна інструкція від 01.07.2024 №1954; 
- платіжна інструкція від 31.12.2024 №3809; 
- договір про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 04.02.2025 №42; 
- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 04.08.2025 №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 04.02.2025 №42; 
- платіжна інструкція від 05.08.2025 №1776; 
- договір про надання послуг з проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 22.09.2023 №233/14/01-2023; 
- акт приймання-передачі наданих послуг від 08.12.2023 за договором про надання послуг з проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності 22.09.2023 №233/14/01-2023; 
- платіжна інструкція від 26.09.2023 №2884; 
- договір про надання послуг з проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 07.12.2023 №295; 
- акт приймання-передачі наданих послуг від 24.01.2024; 
- платіжна інструкція від 13.12.2023 №3942; 
- договір про надання послуг з проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 16.01.2024 №19; 
- акт приймання-передачі наданих послуг від 16.02.2024; 
- платіжна інструкція від 22.01.2024 №183.

31. Втім, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 26.12.2025 №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 04.02.2025 №42, платіжна інструкція від 31.12.2025 №3199, договір про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 29.01.2026 №29, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 25.06.2026 №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги (послуги з адвокатської діяльності) від 29.01.2026 №29 та платіжна інструкція від 29.06.2026 №1448 надані заявником-1 після ухвалення постанови у цій справі, без заявлення відповідного клопотання, що передбачено статтею 129 ГПК України, а тому в цій частині Судом не вирішується питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на приписи статті 129 ГПК України, отже, Суд відмовляє в цій частині.

32. Верховний Суд дійшов висновку, що, з огляду на те, що ДП «Україна» у касаційній скарзі просило покласти судові витрати на ДП «Зоря», документи вказані у пункті 30 цієї постанови (додаткової) додані до матеріалів справи до ухвалення постанови, то заявник-1 в частині витрат, які підтверджені вказаними документами, заявив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у порядку, межах та строк, які визначені чинним законодавством, зокрема, частиною восьмою статті 129 ГПК України, та заявник-1 в цій частині дотримався вимог, передбачених статтями 124, 126, 129 ГПК України.

33. До заяви ДП «України» про ухвалення додаткового рішення (постанови) додано квитанції про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувачів ЄСІКС.

34. Як зазначено вище, ДП «Україна» просить стягнути з відповідача за первісним позовом витрати на професійну правничу допомогу, понесені заявником-1 у зв`язку з розглядом цієї справи у розмірі 299 500,00 грн, а за вирахуванням витрат, які підтверджені документами, що подані з порушенням приписів частини восьмої статті 129 ГПК України [дивися пункт 31 цієї постанови (додаткової)] - 180 000,00 грн [(299 500,00 грн - 70 000,00 грн (акт приймання-передачі від 25.06.2026 №1 та платіжна інструкція від 29.06.2026 №1448) - 49 500,00 грн (акт приймання-передачі від 26.12.2025 №2 та платіжна інструкція від 30.12.2025 (у заяві вказано 31.12.2025) №3199)].

35. Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

36. Відповідно до статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

37. У матеріалах справи міститься низка документів, які подавалися адвокатами представниками ДП «Україна», та у судових засіданнях у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій інтереси заявника-1 представляли адвокати на підставі відповідних ордерів на надання правничої допомоги, які містяться в матеріалах цієї справи.

38. Верховний Суд виходить з того, що за пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

39. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).

40. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

41. У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

42. Колегія суддів касаційної інстанції також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

43. Також частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.

44. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

45. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

46. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (така ж правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).

47. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

48. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

49. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

50. Верховний Суд також звертається до правового висновку, який викладено у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

51. Верховний Суд також наголошує, що у пункті 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 зазначено таке: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи».

52. Таким чином, вирішуючи заяву/клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

53. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

54. При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

55. Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що надані ДП «Україна» докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу [дивися пункт 30 цієї постанови (додаткової) у частині, що стосується витрат на професійну правничу допомогу] в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України, є належними і допустимими. Суд враховує дати документів, які надані на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи правову природу цих документів, умов договору про надання правової (правничої) допомоги, сутність представництва у суді.

56. Суд, у контексті оцінки доказів, поданих ДП «Україна» на обґрунтування заяви, також звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зокрема, такого змісту:

« 127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19)»;

« 133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку»;

« 135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18»;

« 145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права»;

« 147. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо».

57. Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

58. Слід зазначити, що ДП «Зоря» подано заперечення щодо заяви ДП «Україна», в яких заявлено зменшення витрат на професійну правничу допомогу. 

59. Верховний Суд виходить з того, що з актів приймання-передачі наданих послуг з адвокатської діяльності (від 26.12.2023 №1, від 23.02.2023 №2, від 09.04.2024 №3, від 26.06.2024 №4, від 27.12.2024 №5, від 04.08.2025 №1) вбачається, що професійна правнича допомога включала у себе роботи як щодо первісного позову, так і щодо зустрічного позову.

60. Оскільки, у цій справі відмовлено у задоволенні первісного позову та зустрічного позову, то ДП «Україна» в силу приписів частини четвертої статті 129 ГПК України має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в частині послуг, які надавалися стосовно захисту заявника-1 як відповідача за зустрічним позовом, а саме у розмірі 47 000,00 грн, з огляду на таке:

- 2 000,00 грн за участь у судовому засіданні 13.02.2024 (акт від 23.02.2024 №2);
- 2 000,00 грн за участь у судовому засіданні 19.03.2024 (акт від 09.05.2024 №3);
- 2 000,00 грн за участь у судовому засіданні 30.04.2024 (акт від 09.05.2024 №3);
- 4 000,00 грн за участь у судовому засіданні 28.05.2024 (акт від 26.06.2024 №4);.
- 4 000,00 грн за участь у судовому засіданні 19.06.2024 (акт від 26.06.2024 №4);
- 2 500,00 грн, що складає 50 % за підготовку та подання додаткових письмових пояснень з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20.02.2025 (акт від 04.08.2025 №1);
- 4 000,00 грн за участь у судовому засіданні 16.04.2025 (акт від 04.08.2025 №1);
- 4 000,00 грн за участь у судовому засіданні 14.05.2025 (акт від 04.08.2025 №1);
- 6 000,00 грн за участь у судовому засіданні 30.07.2025 (акт від 04.08.2025 №1);
- 4 000,00 грн за участь у судовому засіданні 01.08.2025 (акт від 04.08.2025 №1).

61. Стосовно витрат у розмірі 25 000,00 грн за послугу «Підготовка проекту доповнення до касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2024, постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 та додаткову постанову від 11.11.2024 по господарській справі №910/19775/23», що вказана у акті від 27.12.2024 №5 (також, у акті зазначено, що ця послуга надавалася у період з 24.12.2024 до 27.12.2024), то слід зазначити таке.

61.1. З матеріалів справи вбачається, що ДП «Україна» 02.12.2024 подано до Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2024, постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 та додаткову постанову від 11.11.2024 у цій справі, яка залишена без руху Верховним Судом ухвалою від 20.12.2024 у цій справі.

61.2. ДП «Україна» 28.12.2024 подало Суду заяву про виконання ухвали суду.

61.3. Матеріали цієї справи не містять документа, який би надходив від ДП «Україна» й мав назву «Доповнення до касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2024, постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 та додаткову постанову від 11.11.2024 по господарській справі №910/19775/23».

61.4. Отже, з огляду на вказане у пунктах 61 - 61.5.1. відсутні підстави для покладення витрат у розмірі 25 000,00 грн, оскільки такий документ як доповнення до касаційної скарги у матеріалах справи відсутній, Суд при цьому також ураховує наведене нижче.

61.5. Слід зазначити, що заявником-1 у поданих актах приймання-передачі наданих послуг не вказано таку послугу як підготовка касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2024, постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 та додаткову постанову від 11.11.2024 у цій справі.

61.5.1. Суд також ураховує статті 13, 43 ГПК України і зазначає, що особа, яка подає касаційну скаргу має виконувати належним чином свої процесуальні права. Зокрема, і щодо дотримання статей 288, 290 ГПК України щодо форми, змісту касаційної скарги та строку її подання, тому покладення витрат на позивача за зустрічним позовом, які пов`язані саме з усуненням недоліків касаційної скарги, не буде справедливим. 

62. Що ж до решти витрат у розмірі 133 000,00 грн, які заявлені ДП «Україна», то вони не включаються у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на вид послуг і відмову у задоволенні первісних позовних вимог судом апеляційної інстанції та залишенням постанови в цій частині без змін Судом.

63. Отже, ураховуючи наведене, оцінивши доводи заяви ДП «Україна» та клопотання ДП «Зоря», виходячи з вищенаведених критеріїв, їх оцінки, викладеної у цій постанові (додатковій), та керуючись статтями 2, 123, 80, 73, 75-79, частиною четвертою статті 126, 129 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про стягнення з ДП «Зоря» на користь ДП «Україна» 34 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірними з правничою допомогою. В іншій частині заяви Суд не покладає витрати на професійну правничу допомогу на позивача за зустрічним позовом, беручи до уваги те, що у задоволенні первісного позову відмовлено судом апеляційної інстанції і Верховний Суд оскаржувану постанову залишив в силі у цій частині.

64. Стосовно вимог заяви ДП «Україна» про стягнення судового збору за подання касаційної скарги на постанови суду апеляційної інстанції від 19.02.2026, 04.03.2026, 16.03.2026 у розмірі 55 754,36 грн та витрат понесених на проведення експертиз у цій справі у розмірі 90 000,00 грн, то слід зазначити таке.

64.1. Верховний Суд виходить з того, що експертизи надані суду ДП «Україна» саме на підтвердження обставин, на які заявник-1 покликався як на підставу своїх первісних позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, і вказані експертизи не покладені в основу судового рішення, яким відмовлено у задоволенні зустрічного позову. 

64.2. Отже, у задоволенні заяви ДП «Україна» в частині стягнення витрат на проведення експертиз у цій справі у розмірі в силу приписів частини четвертої статті 129 ГПК України слід відмовити.

64.3. Мотивуючи підстави для стягнення з ДП «Зоря» судового збору у розмірі 55 754,36 грн, заявник-1 вказав те, що у задоволенні зустрічного позову ДП «Зоря» відмовлено повністю.

64.4. Верховний Суд виходить з того, що у постанові від 23.06.2026 суд касаційної інстанції здійснив розподіл судового збору, сплаченого ДП «Україна» за подання касаційних скарг у розмірі 19 379,20 грн судового збору, тобто за подання однієї касаційної скарги сума судового збору склала - 9 689,60 грн.

64.5. Відповідно до частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається:
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

64.6. Оскільки, ДП «Зоря» заявлено дві зустрічні вимоги немайнового характеру, то, ураховуючи відмову у задоволенні зустрічного позову повністю Судом і залишенні в силі судового рішення про відмову у задоволенні первісного позову, то з огляду на пропорційність на користь ДП «Україна» слід стягнути саме 19 379,20 грн судового збору, тобто за подання однієї касаційної скарги сума судового збору складає - 9 689,60 грн і розрахована з урахуванням ставок стосовно вимог немайнового характеру.

64.7. Отже, з огляду на викладене вище, у задоволенні заяви ДП «Україна» в частині стягнення з ДП «Зоря» судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 55 754,36 грн слід відмовити.

64.8. ДП «Україна» у заяві також зазначено таке: 

«Крім того, Постановою Верховного Суду від 23.06.2026 по справі № 910/19775/23 ухвалено cтягнути з Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» на користь Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» 33 819,87 грн. за подання апеляційної скарги.
Однак, у постанові Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 у справі № 910/19775/23 ухвалено стягнути з Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44; ідентифікаційний код: 16286441) на користь Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» (04082, м. Київ, вул. Лугова, 1-А; ідентифікаційний код: 32068913) судовий збір у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп за подання позовної заяви та 41 086 (сорок одна тисяча вісімдесят шість) грн 07 коп за подання апеляційної скарги. (пункт 4 вказаної постанови).
Таким чином, Верховний Суд не скасував наведене стягнення, проте судовий збір у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп. за подання позовної заяви, стягується з Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» за подання Дочірнім підприємством «Поліграфічний комбінат «Зоря» зустрічного позову, в якому Верховним Судом відмовлено повністю.
Крім того, дублюється стягнення за подання Дочірнім підприємством «Поліграфічний комбінат «Зоря» апеляційної скарги, оскільки Верховний Суд не скасував стягнення у розмірі 41 086 (сорок одна тисяча вісімдесят шість) грн 07 коп. передбачене постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 у справі №910/19775/23, а визначив додаткове стягнення за подання апеляційної скарги Дочірнім підприємством «Поліграфічний комбінат «Зоря» у розмірі 33 819,87 грн».

64.9. Означене у пункті 64.8 цієї постанови (додаткової) є власним тлумаченням заявника-1 резолютивної частини постанови від 23.06.2026 у цій справі без урахування розділу 10 «Судові витрати».

64.10. Так, Верховний Суд у розділі 10 «Судові витрати» постанови від 23.06.2026 у цій справі вказав таке:

« 10.1. Ураховуючи положення частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів, подання ДП «Україна» апеляційної та касаційних скарг, подання ДП «Зоря» апеляційної скарги, Суд здійснює розподіл судового збору таким чином:
- з ДП «Зоря» на користь ДП «Україна» слід стягнути 7 267,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 19 379,20 грн судового збору за подання касаційних скарг;
- з ДП «Україна» на користь ДП «Зоря» слід стягнути 33 819,87 грн за подання апеляційної скарги».

64.11. У пунктах 2 і 3 резолютивної частини постанови від 23.06.2028 цій справі зазначив таке:

« 2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 у справі №910/19775/23 в частині вирішення спору за зустрічним позовом Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» до Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» про визнання недійсним свідоцтва №102874 про реєстрацію авторського права на твір та визнання відсутніми авторських майнових прав на твір скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені зустрічного позову відмовити повністю.
3. У решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 у справі №910/19775/23 залишити без змін».

64.12. Відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

64.13. Отже, суд касаційної інстанції, скасувавши постанову суду апеляційної інстанції в частині зустрічного позову, ураховуючи і судові витрати, які з ним пов`язані, здійснив розподіл судових витрат у силу приписів частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, ураховуючи те, що Судом відмовлено у задоволенні зустрічного позову, а постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову залишено без змін.

64.14. Суд наголошує, що статтею 333 ГПК України внормовано поворот виконання рішення, постанови, а саме вказано, зокрема, таке:

- питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (частина п`ята);
- якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина дев`ята).

64.15. За таких обґрунтувань Суд відхиляє доводи ДП «Україна» в цій частині

65. Стосовно заяви ДП «Зоря» про ухвалення додаткового рішення, Суд ураховує міркування означені у пунктах 22-25, 27-28, 35-36, 39-54, 57 та пункти 127, 135, 145, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 цієї постанови (додаткової), і зазначає таке.

66. У поданому ДП «Зоря» відзиві на касаційну скаргу ДП «Україна», який підписано адвокатом Короєдом С.О., відповідач за зустрічним позовом просив Суд покласти судові витрати за розгляд касаційної скарги на ДП «Україна» та заявив про те, що протягом п`яти днів після ухвалення Верховним Судом постанови подасть докази на підтвердження витрат ДП «Зоря» на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких складає 25 000,00 грн.

67. ДП «Зоря» у строк протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у цій справі (постанова від 23.06.2026) подало Суду заяву ухвалення додаткового рішення 25.06.2026, до якої додані документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу [дивися пункт 11.1 цієї постанови (додаткової)].

68. Верховний Суд дійшов висновку, що ДП «Зоря» заявило про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у порядку, межах та строк, які визначені чинним законодавством, зокрема, частиною восьмою статті 129 ГПК України, та заявник-2 дотримався вимог, передбачених статтями 124, 126, 129 ГПК України.

69. Слід зазначити, що ДП «Україна» подано заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких, зокрема, зазначено, що витрати ДП «Зоря» є необґрунтовано та суттєво завищеними, а також те що у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю, які залишені без розгляду.

70. З детального опису наданих послуг професійної (правничої) допомоги, наданого ДП «Зоря» вбачається надання таких послуг:

- підготовка та подання касаційної скарги тривалістю 1 година 20 хвилин;
- ознайомлення із касаційною скаргою ДП «Україна», підготовка та подання відзиву на неї - 2 години;
- представництво 12.05.2026 інтересів у приміщенні Суду 1 година;
- представництво 09.06.2026 інтересів у приміщенні Суду 3 година;
- представництво 23.06.2026 інтересів у приміщенні Суду 1 година.

70.1. Загальний час витрачений адвокатами склав 8 годин 20 хвилин, а вартість 1 000,00 доларів США, що у гривнях - 44 909,00 грн.

71. Стосовно послуг представництва у судових засіданнях у суді касаційної інстанції, то Суд вважає, що їх вартість не відповідає принципу пропорційності, а тому слід відшкодувати такі витрати у загальному розмірі 10 778,16 грн, ураховуючи загальну кількість судових засідань, сутність судового розгляду та принципи розумності і пропорційності.

72. Стосовно послуги підготовки відзиву на касаційну скаргу, то Суд враховує, що:

- по-перше, правова позиція ДП «Зоря» з моменту подачі відзиву на первісну позовну заяву у суді першої інстанції стала та не зазнавала змін протягом розгляду спору у судах першої, апеляційної та касаційної інстанціях, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося;
- по-друге, адвокат Короєд С.О., в тому числі, надавав правову допомогу ДП «Зоря» у суді першої та апеляційної інстанцій, а також підписав відзив на касаційну скаргу, тому, відповідно, обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають;
- по-третє, відзив на касаційну скаргу містить тези та висновки, які вже були зазначені у інших документах, зокрема, у відзиві на первісний позов, а тому, на переконання Суду, розмір гонорару (10 778,16 грн за підготовку відзиву) є неспівмірним, не пропорційним, не є необхідними витратами та у повній мірі не відповідає принципам справедливості, розумності та реальності, тому Суд не покладає її у повному розмірі, тому, вважає за необхідне стягнути 50 % від заявленої суми, а саме 5 389,08 грн.

73. Щодо послуги підготовка та подання касаційної скарги ДП «Зоря», то, ураховуючи часткове задоволення вказаної касаційної скарги та принципи справедливості, розумності та реальності слід покласти 50 % від заявленої суми 7 185,44 грн, а саме 3 592,72 грн.

74. Таким чином, ураховуючи часткову подібність відзиву на касаційну скаргу до інших документів, які надавалися ДП «Зоря», керуючись зазначеними у цій постанові (додатковій) критеріями, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши заяву ДП «Зоря» та документи щодо витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів касаційної інстанції, з огляду на міркування, викладені у цій постанові (додатковій), дійшла висновку про не покладення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 44 909,00 грн на ДП «Україна», та покладення витрат у розмірі 19 759,96 грн (10 778,16 грн за участь у трьох судових засіданнях, 5 389,08 грн за підготовку відзиву на касаційну скаргу ДП «Україна» та 3 592,72 грн за підготовку ДП «Зоря» касаційної скарги).

75. Отже, ураховуючи наведене, оцінивши доводи заяви ДП «Зоря», виходячи з вищенаведених критеріїв, їх оцінки, викладеної у цій постанові (додатковій), та керуючись статтями 2, 123, 80, 73, 75-79, частиною четвертою статті 126, 129 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про стягнення з ДП «Україна» на користь ДП «Зоря» 19 759,96 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірними з правничою допомогою у суді касаційної інстанції. В іншій частині заяви Суд не покладає такі витрати на ДП «Україна».

Керуючись статтями 2, 123, 126, 129, 221, 244 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» про ухвалення додаткового рішення (постанови) задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» на користь Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 34 500,00 грн.

3. У задоволенні іншої частини заяви Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» про ухвалення додаткового рішення (постанови) відмовити.

4. Заяву Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

5. Стягнути з Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» на користь Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 19 759,96 грн.

6. У задоволенні іншої частини заяви Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» про ухвалення додаткового рішення відмовити.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

Постанова (додаткова) набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя Т. Малашенкова 

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова