Справа № 215/4542/25 
2-др/215/22/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Науменко Я.О., розглянувши у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу заяву представника відповідача – адвоката Коваленка Романа Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено.
13 липня 2026 року представник відповідача – адвокат Коваленко Р.А. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000,00 грн..
Заява мотивована тим, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а стороною відповідача до закінчення судових дебатів було заявлено про намір подати докази понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підтвердження заявлених витрат представником відповідача подано копію договору про надання правничої допомоги від 30.04.2024 №21/24, додаткову угоду від 20.06.2025 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 10.07.2026 року на суму 22 000,00 грн. 
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.07.2026 вищевказана заява прийнята та призначена до розгляду у судовому засіданні без повідомлення учасників справи.
17.07.2026 представником позивача подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначено, що заявлена сума є явно завищеною, справа не відзначалася підвищеною складністю, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи не відповідає заявленому розміру гонорару, а також відсутні належні докази співмірності заявлених витрат. Крім того, позивач посилається на свій майновий стан та просить у разі задоволення заяви істотно зменшити суму компенсації. 
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі статтями 133, 137, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України докази щодо розміру судових витрат можуть бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона заявила про намір їх подати.
Матеріалами справи підтверджується, що представником відповідача відповідна заява була зроблена своєчасно, повний текст рішення складено 06.07.2026, копію рішення представник відповідача отримав через підсистему «Електронний суд» 08.07.2026, а документи, що підтверджують понесені витрати, подано у межах строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України. 
Судом встановлено, що між відповідачем та адвокатом укладено договір про надання правничої допомоги, а факт надання послуг підтверджується актом приймання-передачі на суму 22 000,00 грн..
Суд звертає увагу, що відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на надання правничої допомоги, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
При цьому саме на сторону, яка заявляє вимогу про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, покладається обов`язок довести не лише факт існування договірних відносин із адвокатом, а й реальність, необхідність та співмірність понесених витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує заперечення представника позивача щодо заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу та погоджується з ними частково.
Так, предметом спору у даній справі були вимоги про зміну розміру аліментів, що належать до поширеної категорії сімейних спорів, правове регулювання яких є усталеним, а відповідна судова практика є стабільною та сформованою.
Розгляд справи не вимагав вирішення складних або новітніх правових питань, аналізу значного масиву нормативно-правових актів, проведення судових експертиз, допиту свідків, витребування значного обсягу доказів чи здійснення інших процесуальних дій, які б об`єктивно свідчили про підвищену складність справи.
Із матеріалів справи вбачається, що представником відповідача було підготовлено відзив на позовну заяву, окремі процесуальні документи та здійснювалося представництво інтересів відповідача під час судового розгляду. Разом із тим заявником не подано детального розрахунку фактично витраченого адвокатом часу на виконання кожної окремої процесуальної дії, що унеможливлює перевірку співмірності заявленого до відшкодування гонорару із фактичним обсягом виконаної роботи.
Суд також враховує, що на підтвердження понесених витрат подано договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду та акт приймання-передачі послуг. Водночас сам по собі факт укладення договору та підписання акта не зобов`язує суд автоматично покласти всю визначену сторонами суму на іншу сторону спору.
Правова позиція щодо необхідності оцінки реальності, необхідності та розумності витрат на професійну правничу допомогу викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 686/31892/19. Аналогічний підхід застосовується і Європейським судом з прав людини, який у рішенні у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» зазначив, що компенсації підлягають лише ті витрати, які були фактичними, необхідними та обґрунтованими. Такий самий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, тривалість розгляду справи, кількість підготовлених процесуальних документів, а також відсутність детального розрахунку часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, суд доходить висновку, що заявлена до стягнення сума витрат у розмірі 22 000,00 грн. є завищеною та не відповідає критеріям співмірності, визначеним статтею 137 ЦПК України.
З огляду на викладене, керуючись принципами розумності, співмірності, пропорційності та справедливого балансу між інтересами сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи категорію спору, складність справи, обсяг фактично наданої правничої допомоги, кількість підготовлених процесуальних документів, участь представника відповідача у судових засіданнях, а також критерії реальності, необхідності, розумності та співмірності судових витрат, суд приходить до висновку, що обґрунтованим та справедливим є стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, що відповідає фактичному обсягу наданих адвокатом послуг та забезпечує справедливий баланс між інтересами сторін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 137, 141, 247, 270 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
 
Заяву представника відповідача – адвоката Коваленка Романа Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 23.07.2026.

Суддя