Справа № 698/585/26
Провадження № 2/698/518/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 липня 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Лазаренка В.В.,
при секретарі судових засідань Триліс Я.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Споживчий центр» через свого представника Мохир Я.В. звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 25.07.2025-100001676 від 25.07.2025 року у розмірі 48691,48 грн., а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662.40 грн. та витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у розмірі 150,00 грн..
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.07.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 25.07.2025-100001676, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 29000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 25.07.2025 року, строком на 184 днів, з кінцевою датою повернення (погашення) кредиту 24.01.2026 року. Вказує, що процентна ставка – фіксована незмінна у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 5800,00 грн.. 
Крім того, 25.10.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору № 25.07.2025-100001676 від 25.07.2025 року, відповідно до умов якого сторони домовились за ініціативою та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору, а саме: строк, на який надається кредит – 217 днів з дати його надання, дата повернення кредиту – 26.02.2026 року. 
ТОВ «Споживчий центр», надавши відповідачці кредитні кошти, свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином та в повному обсязі. У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 23.06.2026 року у неї утворилась заборгованість в розмірі 48691,48 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 17334,23 грн., заборгованості по процентах в розмірі 17676,37 грн., заборгованості по відсотках, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 13680,88 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Представник позивача у позовній заяві також просив розглянути справу без його участі.
Ухвалою суду від 24.06.2026 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 
14.07.2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачки адвоката Ліневич Л.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить суд врахувати факт добровільного погашення відповідачкою основної суми кредитної заборгованості після звернення позивача до суду та закрити провадження в частині стягнення основної заборгованості, а також враховуючи, що відповідачка проходить військову службу за призовом під час мобілізації з 23.02.2024 року відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення сум, які є відповідальністю за прострочення виконання кредитного зобов`язання, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідачка мала статус військовослужбовця та на неї поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
02.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій просить суд позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що відповідач не надав документів, які б підтверджували його участь станом на час строку дії кредитного договору, у захисті незалеложності, суверенітету та територіальної цілісності України і безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у звязку із збройною агресією Російської Федерації проти України. Тому, права на відповідну пільгу, як особа, прийнята на військову службу за контрактом, відповідач не має.
20.07.2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачки адвоката Ліневич Л.В. надійшли заперечення (на відповідь на відзив), у яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що відповідач проходить військову службу з 23.02.2024 року, що підтверджується відповідними доказами, поданими до суду. Відповідач не посилається на проходження військової служби як на безумовну підставу для звільнення від кредитних зобовязань. Разом з тим зазначена обставина має істотне значення для оцінки поведінки відповідача та принципів добросовісності. 
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилання ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно приписів ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторонни домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.
За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливаєіз суті кредитного договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За змістом ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 25.07.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 25.07.2025-100001676, шляхом подання відповідачкою заявки.
Пунктами 3.1., 3.2. пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії), (оферта) передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (якщо комісія встановлена договором). Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з пунктами 3.3.-3.3.8. кредитодавець надає позичальнику кредит на таких умовах: дата надання кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту кредитна лінія; вид фінансової послуги надання коштів та банківських металів у кредит; строк, на який надається кредит встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 25.07.2025-100001676 від 25.07.2025 року реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами 5168-74хх-хххх-5620. Позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 25.07.2025 року; сума кредиту 29000,00 грн.; строк, на який надається кредит - 184 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 24.01.2026 року; процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 5800,00 грн.. 
Відповідно до додатку до кредитного договору № 25.07.2025-100001676 від 25.07.2025 року ТОВ «Споживчий центр» поінформувало позичальника, що для підписання та укладення договору введіть код з смс-повідомлення, тобто одноразовий ідентифікатор Е938, який було відправлене на ваш фінансовий номер телефону НОМЕР_1 .
Отже, відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки від 25.07.2025 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), ТОВ «Споживчий центр» підтвердило укладення кредитного договору у формі електронного документу з відповідачкою, яке оформлено підтвердженням кредитного договору на ім`я ОСОБА_1 , що є невід`ємною частиною кредитного договору № 25.07.2025-100001676 від 25.07.2025 року, який було підписано з використанням позичальницею ОСОБА_1 , електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е938.
Згідно довідки ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» № 1-1806 від 18.06.2026 року, видача коштів за кредитним договором № 25.07.2025-100001676 здійснювалася 25.07.2025 року о 15:16:26 у розмірі 29000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 813625991. 
Крім того, 25.10.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору № 25.07.2025-100001676 від 25.07.2025 року, відповідно до умов п. 1 якого сторони домовились за ініціативою та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору, а саме: строк, на який надається кредит – 217 днів з дати його надання, дата повернення кредиту – 26.02.2026 року.
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 25.07.2025-100001676 від 25.07.2025 року за період з 25.07.2025 по 26.12.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за цим договором складає 48691,48 грн, з яких: 17334,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17676,37 грн. - заборгованість по відсоткам, 13680,88 грн. – неустойка. 
Так, за умовами кредитного договору та додаткового договору було передбачено надання кредитних коштів в розмірі 29000,00 грн. строком на 217 днів. При цьому факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів шляхом перерахування на банківську платіжну картку підтверджений достовірним та належним доказом, а саме довідкою ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» № 1-1806 від 18.06.2026 року.
У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 29000,00 грн., які в добровільному порядку на дату звернення позивача до суду повернуті відповідачкою лише частково у розмірі 11665,77 грн.. 
Водночас, після відкриття провадження у справі до початку судового розгляду, відповідачка сплатила заборгованість у розмірі 17461,11 грн., що підтверджується квитанцією № Р1КК-ОТ9С-РН8А-СТН6 від 06.07.2026 року та просить у відзиві на позовну заяву закрити провадження в частині стягнення суми основної заборгованості (тіла кредиту) та відмовити у стягненні процентів на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей». 
Суд звертає увагу на те, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплює гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, у ст.ст. 1, 2 якого визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною
Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02. 2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.
Відповідно до записів військового квитка серії НОМЕР_3 від 23.02.2024 року, ОСОБА_1 з 28.02.2024 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 20-РС від 28.02.2024 року призвана у Збройні Сили України за контрактом.
З огляду на те, що відповідачка перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, вона має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором.
Суд враховує, що зі змісту ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (в редакції чинній на час укладення договору) вбачається, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, суд вважає, що за період з 25.07.2025 року по 26.12.2025 року проценти у розмірі 17676,37 грн., а також проценти по ст. 625 ЦК України у розмірі 13680,88 грн., були нараховані позикодавцем безпідставно. 
Отже, у період виконання умов кредитного договору за вищевказаний період, відповідачка мала статус військовослужбовця та на неї поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до неї не може застосовуватись відповідальність у виді сплати процентів за користування кредитом в розмірі 17676,37 грн. та сплати процентів по ст. 625 ЦК України у розмірі 13680,88 грн., а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, а також враховуючи, що відповідачка здійснила оплату на суму 17461,11 грн., які слід зарахувати у погашення заборгованості по тілу кредиту, суд дійшов висновку про відсутність заборгованості у останньої та відмові у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволені позову ТОВ «Споживчий Центр» відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 205, 207, 526, 625, 626, 628, 629, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко