ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 червня 2026 року 	Справа № 160/34243/25  	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Савченка А.В.
при секретарі судового засідання: Коростильові П.О.
за участю:
представників позивача: Миджин Г.Є., Казакевича А.О.,
представника відповідача: Марєєвої А.І.,
представника третьої особи: Пластуна Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» (код ЄДРПОУ 44219014, місцезнаходження юридичної особи: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Барнаульська, будинок 2А, приміщення 133) до Енергетичної митниці (код ЄДРПОУ ВП: 44029610; місцезнаходження юридичної особи: 04215, Україна, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 28А), третя особа Державна митна служба України (про визнання дій протиправними та скасування картки відмови,-
установив:
01 грудня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги: 
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903050/2025/002467 від 01.10.2025 року;
- зобов`язати Енергетичну митницю (код ЄДРПОУ ВП: 44029610; місцезнаходження юридичної особи: 04215, Україна, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 28А) відновити режим вільної торгівлі для товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna PB 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,0025 г/л, етанолу 0,7 об.%, етил-третбутилового ефіру 10,7 об.%, сірки 0,8 мг/кг (0,00008 мас.%)», оформленого за митною декларацією IM-40-ТФ №25UA903050021272U3 від 01.10.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час митного оформлення товару відповідач безпідставно відмовив у ввезенні товару на умовах вільної торгівлі із країнами ЄС та припинив для позивача митні преференції. Зокрема, позивач зазначив, що відповідач під час митного оформлення, у разі виникнення сумніву щодо країни походження товару, мав направити до компетентних органів країни експорту запити про проведення перевірки на предмет підтвердження або не підтвердження походження товару, і тільки за результатами проведення такої перевірки та отримання інформації контролюючий орган країни імпорту вправі прийняти рішення про відмову у наданні преференції. Натомість, на думку позивача, відповідач порушив норми Митного кодексу України, та відразу відмовив у розмитненні товару із застосування митної преференції, пославшись на те, що за попередніми поставками компетентний орган Республіки Польща не підтвердив преференційне походження товарів, які були поставлені на митну територію України компанією UNIMOT Palwa sp. z 0.0. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2025р. позов залишено без руху. Встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: всі ксерокопії документів, складених іноземною мовою, повинні бути складені (переведені) державною мовою, у відповідності до вимог ст.15, ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.
10 грудня 2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
18 грудня 2025 року Енергетична митниця по справі № 160/34243/25 надала Відзив на позовну заяву, відповідач позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що під час митного оформлення товару позивачу було припинено митні преференції з огляду на те, що, походження товару не підтверджено за результатами попередніх перевірок.
18 грудня 2025 року Енергетична митниця по справі № 160/34243/25 надала Клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
18 грудня 2025 року Енергетична митниця по справі № 160/34243/25 надала Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
19 грудня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АНДІ ЛТД" по справі № 160/34243/25 надало Відповідь на відзив.
26 грудня 2025 року Державна митна служба України по справі № 160/34243/25 надала Пояснення третьої особи 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 р. суд вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 р. суд вирішив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» про витребування доказів – задовольнити. Витребувати від Енергетичної митниці (код ЄДРПОУ ВП: 44029610; місцезнаходження юридичної особи: 04215, Україна, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 28A) засвідчену належним чином копію картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903050/2025/002467 від 01.10.2025 року та інформацію щодо її отримання. Витребувати від Державної митної служби України (код ЄДРПОУ: 43115923; місцезнаходження юридичної особи: 04119, Україна, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11-Г) засвідчені належним чином копії запитів та відповіді на них щодо проведення перевірки документів походження товару та достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1, складених уповноваженими органами Республіки Польща, в тому числі сертифікату № PL/MF/AU 0346265 від 30.09.2025 року, за фактом проведення процедури митного оформлення від 01.10.2025 року товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna PB 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,0025 г/л, етанолу 0,7 об.%, етил-третбутилового ефіру 10,7 об.%, сірки 0,8 мг/кг (0,00008 мас.%)». Витребувати від Державної митної служби України (код ЄДРПОУ: 43115923; місцезнаходження юридичної особи: 04119, Україна, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11-Г) засвідчені належним чином копії запитів та відповіді на них щодо проведення перевірки документів походження товару та достовірності сертифікатів якості на товар, складених уповноваженими органами Республіки Польща, в тому числі сертифікату якості Nє 500003032/0 від 25.09.2025 року, за фактом проведення процедури митного оформлення від 01.10.2025 року товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna PB 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,0025 г/л, етанолу 0,7 об.%, етил-третбутилового ефіру 10,7 об.%, сірки 0,8 мг/кг (0,00008 мас.%)». Витребувати від Державної митної служби України (код ЄДРПОУ: 43115923; місцезнаходження юридичної особи: 04119, Україна, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11-Г) засвідчені належним чином копії запитів та відповідей на них щодо проведення перевірки документів походження товару та достовірності сертифікатів якості на товар, складених уповноваженими органами Федеративною Республікою Німеччини, в тому числі сертифікату якості № OK 10527 (R-OP Q 026) від 15.09.2025 року, за фактом проведення процедури митного оформлення від 01.10.2025 року товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna PB 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,0025 г/л, етанолу 0,7 об.%, етил-третбутилового ефіру 10,7 об.%, сірки 0,8 мг/кг (0,00008 мас.%)».
09 березня 2026 року, 16 березня 2026 року Державна митна служба України на виконання ухвали суду надала додаткові докази.
18 березня 2026 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АНДІ ЛТД" по справі № 160/34243/25 надав додаткові пояснення у справі.
15 квітня 2026 року Державна митна служба України по справі № 160/34243/25 надала Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
21 квітня 2026 року Енергетична митниця по справі № 160/34243/25 надала заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
22 квітня 2026 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АНДІ ЛТД" по справі № 160/34243/25 надало Клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 р. вирішено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в адміністративній справі №160/34243/25 - задовольнити. Розгляд справи №160/34243/25 провести в режимі відеоконференції, надавши представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» можливість участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 р. вирішено Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» Козакевича Андрія Олеговича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в адміністративній справі №160/34243/25 - задовольнити. Розгляд справи №160/34243/25 провести в режимі відеоконференції, надавши предтавнику Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» можливість участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АНДІ ЛТД" (код ЄДРПОУ 44219014, 49044, місто Дніпро, вул.Барнаульська, будинок 2А, приміщення 133) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.06.2021 року про що внесено запис № 1002241020000098056.
Основний вид діяльності: 47.30 Роздрібна торгівля пальним.
ТОВ «АНДІ ЛТД» має ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №990614202100494, видану Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, терміном дії з 25.10.2021 по 25.10.2026.
18.11.2024 між ТОВ «АНДІ ЛТД» (покупець) та компанією UNIMOT PALIWA sp. z o.o., Республіка Польща (продавець) укладено Контракт №365-WS-P від 18.11.2024 (далі Контракт), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується продати та поставити покупцю, а покупець зобов`язується придбати, прийняти та приймати поставки: бензин 95 Е5 EN 228, бензин 95 Е0 EN 228, бензин 98 Е0 EN 228, дизельне паливо 10ppm за EN 590 (дизель В0 CN 27101944 MG), скраплений газ (SKROPLONE GAZY), далі товар.
Згідно п. 1.2 Контракту деталі кожної доставки товару, тобто ціна, якість, кількість товару, термін поставки, кінцеве місце доставки, країна походження, формула ціни кожної узгодженої доставки товару, транспортні засоби, а також будь-які інші умови угоди, обумовлюється у відповідних додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього Контракту (далі додаткова угода).
Пунктом 2.1 Контракту визначено, що якість доставленого товару повинна підтверджуватися і відповідати сертифікату якості.
Згідно п. 3.1 Контракту товар доставляється залізничним транспортом (вагони-цистерни ЗВЦ) або вантажними автомобілями.
Відповідно до п. п. 5.1-5.2 Контракту ціна кожної поставки товару розраховується на основі формульної ціни або фіксованої ціни, узгодженої в Додатковій угоді, і відповідно вказується в рахунку-фактурі. Загальна вартість Контракту не має перевищувати 100 000 000 (сто мільйонів) доларів США.
Згідно п. 6.1 Контракту покупець забезпечує 100% передоплату товару шляхом банківського переказу протягом 1 (одного) банківського дня з дати виставлення рахунку продавцем або інших умов оплати згідно з відповідною додатковою угодою. Датою платежу вважається дата, коли на рахунок продавця зарахована сума до сплати. Дата виставлення рахунку нульова дата.
Сторонами Контракту укладено Додаткову угоду №05 від 25.08.2025 якою узгоджено характеристики, умови поставки товару та відповідні розрахунки.
ТОВ «Анді ЛТД» подано електронну митну декларацію типу IM 40 ТФ, якій присвоєно номер 25UA903050021270U5 (далі – МД 21270).
МД 21270 подано для митного оформлення в митному режимі IM 40 (випуск у вільний обіг) товару «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna PB 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,0025 г/л, етанолу 0,7 об.%, етил-третбутилового ефіру 10,7 об.%, сірки 0,8 мг/кг (0,00008 мас.%);октанове число за дослідницьким методом 98,0; октанове число за моторним методом 89,0. Температура кінця перегонки 192,4 град. по Цельсію. Щільність продукта при 15 град Цельсію - 746,6 кг/м3. Кількість продукта при 15 град. Цельсію - 31,823 тис. л. Використовується в якості палива.».
За результатами здійснення митного контрою встановлено, що одержувачем товару є ТОВ «Анді ЛТД», а експортером - «UNIMOT Paliwa Sp. Z. o. o.» із застосуванням тарифної преференції зі сплати ввізного мита за кодом « 410» (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС згідно з Угодою про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії, їх країнами членами, - з іншої сторони, графа 36 митної декларації) на підставі сертифіката з перевезення товару EUR.1 PL/MF/AU 0346265 від 30.09.2025, виданого митним органом Республіки Польща (відомості про сертифікат зазначені у графі 44 митної декларації за кодом документу « 0954» згідно з Класифікатором документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 20.09.2012 № 1011 (зі змінами)).
За результатами здійснення митного контролю за МД 21270 посадовою особою митного органу прийнято рішення про відмову в митному оформленні, оформленого карткою відмови від 01.10.2025 № UA903050/2025/02467, якою у митному оформленні (випуску) імпортованих позивачем товарів відмовлено з наступних причин: «Митне оформлення заявленого товару не може бути здійснено в зв`язку з прийняттям рішення про застосування механізму призупинення надання преференційного режиму по задекларованому товару у відповідності до ст. 34 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (Закон України від 08.11.2017 №2187-VІІІ). Згідно п. 4 статті 34 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, якщо митні органи договірної сторони-імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для відповідних товарів до отримання результатів перевірки, вони можуть запропонувати імпортеру здійснити випуск товарів з урахуванням запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними».
В картці відмови від 01.10.2025 № UA903050/2025/02467 зазначено про можливість випустити товар у вільний обіг на митній території України, за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.
Позивач подав нову тимчасову декларацію № 25UA903050021272U3 від 01.10.2025 зі сплатою мита за повними ставками Митного тарифу Україну, на підставі якої товар випущений для вільного обігу на митній території України.
13.10.2025 ТОВ «АНДІ ЛТД» подало скаргу до Державної митної служби України щодо картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 01.10.2025 № UA903050/2025/02467, в якій заявник просив скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та зобов`язати Енергетичну митницю Державної митної служби України прийняти нове рішення відповідно до законодавства, яким застосувати до ТОВ «АНДІ ЛТД» преференційний режим за митною декларацією, якою було відмовлено у випуску товарів.
Рішенням №15/15-03-01/13/6110 залишено скаргу без задоволення, а рішення Енергетичної митниці про відмову в прийнятті митної декларації в оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене шляхом складання картки відмови, залишено без змін.
03.10.2025 представником ТОВ «АНДІ ЛТД» скеровано до Енергетичної митниці адвокатський запит за вих. №03/10/25-1, в якому, з-поміж іншого, представник позивача просив повідомити чи було подано запити щодо проведення перевірки документів походження товару та достовірності сертифікатів з перевезення товару, складених уповноваженими органами Республіки Польща, в тому числі сертифікату № PL/MF/AU 0346265 від 30.09.2025, за фактом проведення процедури митного оформлення товару (бензин А98) від 01.10.2025, а також документів походження товару та достовірності сертифікатів якості на товар, складених уповноваженими органами Федеративною Республікою Німеччини та надати належним чином завірені копії запитів щодо проведення перевірки документів походження товару та достовірності сертифікатів з перевезення товару в разі їх подання митним органом.
Листом №7.6-1/10/8.19/4266 від 08.10.2025 «Про розгляд адвокатського запиту» Енергетичною митницею повідомлено про те, що відповідно до статей 33 і 34 Доповнення І Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, та з урахуванням Алгоритму дій працівників митниці під час здійснення контролю правильності визначення країни походження товару та направлення до Державної митної служби України запитів щодо проведення перевірки документів про походження товарів, затвердженого наказом Держмитслужби від 15.07.2022 № 329 (зі змінами), Енергетичною митницею направлено до Державної митної служби України відповідні проекти запитів, з метою розгляду та прийняття рішення щодо направлення звернення до митних органів Республіки Польща з питань перевірки достовірності сертифікатів EUR.1 та підтвердження преференційного походження товару. З огляду на вищевикладене, в Енергетичній митниці відсутні запитувані документи. Окрім цього зазначено, що після отримання інформації від Державної митної служби України щодо наданих відповідей, Енергетичною митницею буде надано відповідну інформацію ТОВ «АНДІ ЛТД» в установленому порядку.
У матеріалах справи міститься копія запиту Державної митної служби України №15/15-03-01/11/5847 від 09.10.2025 до митних органів Республіки Польща з питання перевірки достовірності сертифікату EUR.1 №PL/MF/AU0346265 від 30.09.2025 та підтвердження преференційного походження товару.
Незгода позивача з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
МК України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до ст. 1 МК України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (далі МКУ) митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Згідно ч. 1 ст. 246 МКУ метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МКУ).
Декларування, згідно ч. 1 ст. 257 МКУ, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно ч. 2 ст. 246 МКУ порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено МКУ.
Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).
Згідно з ч. ч. 2-3 ст. 318 МК України митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Положеннями статті 272 МК України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.
Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.
Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
До товарів, які випускаються у вільний обіг на митній території України відповідно до частини шостої статті 75 цього Кодексу, застосовуються знижені ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не визначено законом.
До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Частини 1, 2, 5, 6 ст.36 Митного кодексу України передбачають, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Повністю отримані або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються відповідно до законів України, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
За змістом ч.1 ст.41 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Відповідно до ч.3 ст. 41 Митного кодексу України сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
Згідно з ч.8 ст.41 Митного кодексу України у разі, якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.
За змістом ч.9 ст.41 Митного кодексу України додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.
Відповідно до ч. ст.43 Митного кодексу України, перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення.
У разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.
Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів щодо достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила щодо визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію.
До запиту додається оригінал документа, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші документи та відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки.
Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, якщо така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.
Частиною 3 ст.1 МКУ передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.
Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (надалі Угода про асоціацію).
Відповідно до статті 25 частини 1 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію сторони поступово створюють зону вільної торгівлі протягом перехідного періоду, що не перевищує 10 років починаючи з дати набрання чинності цією Угодою-1, відповідно до положень цієї Угоди та відповідно до Статті XXIV Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (далі ГАТТ-1994).
Як обумовлено статтею 26 частини 1 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію, положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами-2, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).
Таким чином, Угода про асоціацію з ЄС передбачає обов`язок України застосовувати преференційне мито до товарів, що походять з території інших сторін.
Законом України від 17 грудня 2024 року № 4148-ІХ «Про ратифікацію Рішення № 1/2023 Спільного комітету Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 07 грудня 2023 року про внесення змін до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» Верховна Рада України ратифікувала оновлену редакцію Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі Конвенція) (набрала чинності для України з 01 січня 2025 року), яка застосовується для цілей Угоди.
Статтею 2 Доповнення І до оновленої Конвенції визначено, що з метою імплементації відповідної Угоди наступні товари вважаються такими, що вироблені в Договірній Стороні при експорті в іншу Договірну Сторону:
(а) товари цілком вироблені в Договірної Сторони, відповідно до статті 3;
(b) товари, отримані в Договірній Стороні, що містять матеріали, які не були повністю там вироблені, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку або переробку в цій Договірній Стороні відповідно до статті 4.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Доповнення І до Конвенції товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, під час їх ввезення в іншу Договірну Сторону підпадають під дію відповідних угод, за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:
(а) сертифікат з перевезення товарів EUR.1, зразок якого наведений в Додатку IV до цього Доповнення;
(b) у випадках, вказаних у пункті 1 Статті 18, декларація (далі - "декларація про походження") долучена експортером до рахунка-фактури, накладної на поставку чи будь-якого іншого комерційного документа, в якому відповідні товари описуються достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації про походження наводиться в Додатку III до цього Доповнення.
Процедура видачі сертифіката з перевезення товарів EUR. 1 визначена статтею 20 Доповнення І до Конвенції, і передбачає, що сертифікат з перевезення товарів EUR 1 видається митними органами Договірної Сторони-експортера за письмовою заявою експортера або його уповноваженого представника, під відповідальність експортера.
Для цього експортер або його уповноважений представник заповнює сертифікат з перевезення товарів EUR. 1 та форму заяви, зразки яких наведені у Додатку IV до цього Доповнення. Ці форми заповнюються однією з мов, на яких складена ця Конвенція, і відповідно до положень національного законодавства Договірної Сторони-експортера. Якщо форми заповнюються власноручно, вони повинні заповнюватися чорнильною ручкою прописом друкованими літерами.
Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товарів EUR.1, повинен мати можливість у будь-який час на вимогу митних органів Договірної Сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товарів EUR.1, надати всі необхідні документи для підтвердження статусу походження відповідних товарів та виконання інших умов цієї Конвенції.
Статтею 23 Доповнення І до Конвенції передбачено, що підтвердження про походження є дійсним протягом десяти місяців з дати його видачі або складання в Договірній Стороні-експортері і підлягає поданню протягом цього періоду до митних органів Договірної Сторони-імпортера.
Згідно із статтею 33 Доповнення 1 до Конвенції передбачено, що з метою належного застосування Конвенції Договірні Сторони допомагають одна одній через компетентні митні органи в перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товарів EUR.1, декларацій про походження, декларацій постачальника та правильності інформації, наведеної в цих документах.
Перевірки підтвердження про походження після митного оформлення здійснюватися вибірково або кожного разу, коли митні органи Договірної Сторони імпортера мають обґрунтовані сумніви щодо достовірності таких документів, статусу походження відповідних товарів або виконання інших вимог цієї Конвенції (пункт 1 статті 34 Доповнення І до Конвенції).
З метою реалізації положень пункту 1 цієї Статті митні органи Договірної Сторони-імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товарів EUR.1 та рахунок-фактуру, якщо він був виставлений, декларацію про походження або копію цих документів митним органам Договірної Сторони-експортера, вказавши, за необхідності, причини запиту про проведення перевірки. На підтвердження запиту вони надають всі наявні документи та інформацію, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні про походження (пункт 2 статті 34 Доповнення І до Конвенції).
Згідно пункту 3 статті 34 Доповнення І до Конвенції перевірка здійснюється митними органами Договірної Сторони-експортера. З цією метою вони мають право вимагати надання будь-яких підтвердних документів та проводити будь-яку перевірку рахунків експортера або будь-яку іншу перевірку, яку вони вважатимуть необхідною. Якщо митні органи Договірної Сторони-імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для відповідних товарів до отримання результатів перевірки, вони можуть запропонувати імпортеру здійснити випуск товарів, з урахуванням запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними (пункт 4 статті 34 Доповнення І до Конвенції).
Митні органи, на запит яких проводиться перевірка, якнайшвидше повідомляються про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є документи достовірними, чи можна розглядати відповідні товари такими, що походять з однієї з Договірних Сторін, і чи відповідають вони іншим вимогам цієї Конвенції (пункт 5 статті 34 Доповнення І до Конвенції).
У випадку наявності обґрунтованих сумнівів та за відсутності відповіді на запит про перевірку протягом десяти місяців з дати направлення такого запита або якщо відповідь на запит не містить достатньої інформації для визначення достовірності відповідного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що запитують про проведення перевірки, відмовляють у наданні преференцій, крім як у разі виняткових обставинах (пункт 6 статті 34 Доповнення І до Конвенції).
Водночас, згідно із частиною 1 статті 281 МК України, в редакції зі змінами від 25.03.2025, допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Митний орган має право зупинити надання тарифної пільги (преференції) до товарів, що походять з держави, з якою Україною укладено міжнародний договір про вільну торгівлю, поставляються одним і тим самим експортером та щодо яких компетентним органом держави експорту надано відповідь про непідтвердження їх преференційного походження за попередніми поставками за результатами перевірок, проведених за запитом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, до надходження результатів перевірки їх преференційного походження згідно з міжнародним договором про вільну торгівлю.
Товари, щодо яких здійснюється перевірка достовірності заявленого преференційного походження, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України, за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.
До товарів відновлюється режим вільної торгівлі відповідно до статті 301 цього Кодексу, за умови одержання митним органом від компетентних органів держави експорту результатів перевірки, які свідчать, що перевірені документи дійсні, підтверджують преференційне походження товарів з відповідної держави і відповідають вимогам міжнародного договору про вільну торгівлю.
З наведеного вбачається, що наявність у митного органу країни імпорту обґрунтованого сумніву в достовірності документів про походження товару є лише підставою для направлення таким органом до компетентних органів країни експорту запиту про проведення відповідної перевірки на предмет підтвердження або не підтвердження походження товару, і тільки за результатами проведення такої перевірки та отриманої інформації, контролюючий орган країни імпорту вправі прийняти рішення про відмову/зупинення у наданні преференцій.
Отже, якщо за результатами попередніх перевірок поставок товару на митну територію України виявиться, що преференційне походження товару не підтверджено, тільки тоді митний орган має право зупинити надання тарифної пільги (преференції) до таких товарів.
Як встановив суд, товар пред`явлений позивачем до митного оформлення з митними преференціями.
Разом з іншими документами позивачем до митного органу наданий сертифікат про перевезення товару форми EUR.1 № PL/MF/AU 0346265 від 30.09.2025 року.
ТОВ «Анді ЛТД» для підтвердження преференційного походження імпортованого товару - бензину А98 надано Енергетичній митниці сертифікат про перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AU 0346265 від 30.09.2025 року, складений уповноваженим експортером UNIMOT PALIWA Sp.Z.о.о. (Польща), в якому зазначено, що країною походження товару, який ввозиться на митну територію України за поданою митною декларацією, є Європейський Союз (ЕU).
При цьому, фактичною підставою для прийняття оскаржуваної картки є наявність у митного органу обґрунтованого сумніву щодо походження задекларованого товару з території ЄС, як необхідної умови для надання преференції зі сплати ввізного мита, а правовою підставою положення статті 34 Доповнення I до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (Закон України №2187-VIII від 08.11.2017 року).
Разом з тим, як правильно вказав позивач, ні у спірній картці відмови, ні у рішенні за результатами розгляду скарги контролюючий орган не навів фактичних обставин щодо здійснення таких перевірок та їх результатів. Також суду відповідних доказів щодо проведення попередніх перевірок не надано.
На виконання вимог суду Державною митною службою України до суду наданий лист №15/15-03-01/11/5847 від 09.10.2025, який скерований на адресу уповноваженого митного органу Республіки Польща щодо здійснення відповідно до статей 33 та 34 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі Конвенція) перевірки достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1: №PL/MF/AU 0380659 від 18.07.2025, № PL/MF/AU 0335050 від 17.09.2025, №PL/MF/AU 0339486 від 22.09.2025, №PL/MF/AU 0339487 від 22.09.2025, №PL/MF/AU 0346265 від 30.09.2025, № PL/MF/AU 0346267 від 30.09.2025 (далі сертифікати EUR.1) і правильності інформації, що міститься в них (додаються), які було складено експортером «UNIMOT PALIWA SP. Z.O.O., PL».
Проте, такий лист не може підтверджувати належного дотримання Енергетичною митницею процедури зупинення митних преференцій для товарів, які проходили митне оформлення у спірних правовідносинах, оскільки Держмитслужба України звернулась до компетентного органу Республіки Польща 09.10.2025, тобто вже після оформлення спірної картки-відмови від 01.10.2025 р.
Як вже суд зазначав, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів та за відсутності відповіді на запит про перевірку протягом десяти місяців з дати направлення такого запита або якщо відповідь на запит не містить достатньої інформації для визначення достовірності відповідного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що запитують про проведення перевірки, відмовляють у наданні преференцій, крім як у разі виняткових обставинах.
Відповідно до норм статті 33 Протоколу 1 до Угоди саме результати перевірки щодо підтвердження походження товару можуть бути підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції, що також підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у справі №260/2805/20 від 11.04.2022. Саме у разі непідтвердження преференційного походження товару за наслідками перевірки, проведеної митними органами країни експорту, у контролюючого органу країни експорту виникають правові підстави для проведення перевірки з питань правомірності застосування господарюючим суб`єктом преференції по сплаті ввізного мита « 410» під час здійснення імпорту товару на митну територію України та визначення за її результатами розміру грошового зобов`язання зі сплати мита, яке такий суб`єкт зобов`язаний сплатити у зв`язку із преференційним розмитнення товару за відсутності права на преференцію внаслідок подальшого не підтвердження походження товару.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару.
При цьому, відповідно до статті 33 Протоколу 1 до Угоди саме результати перевірки підтверджень походження товару, є підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції.
Разом з тим, з матеріалів справи встановлено відсутність доказів на підтвердження того, що товар, імпортований позивачем, не є товаром походження з Європейського Союзу.
Враховуючи, що митний орган не надав суду доказів про не підтвердження походження товару за результатами попередніх перевірок, а також з огляду на те, що відповідний запит до компетентних органів країни походження товару був направлений Держмитслужбою України вже після оформлення спірної картки-відмови, суд дійшов висновку, що митним органом не доведено наявність обґрунтованого сумніву у походженні товару, який проходив митне оформлення у спірних правовідносинах, а, відповідно і не доведено підстав для зупинення надання преференційного режиму.
Отже, прийнята Енергетичною митницею за результатами відмови позивачу у наданні преференційного режиму товару під час його митного оформлення 01.10.2025 картка-відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903050/2025/002467 є протиправною та підлягає скасуванню.
До того ж, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача відновити режим вільної торгівлі для товару.
При цьому, задоволення позовних вимог у такій спосіб не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
ерховний Суд наголосив, що поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:
1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо;
2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;
3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;
4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.
Суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.
Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважав свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій та у нього не було підстав обирати на власний адміністративний розсуд один із можливих варіантів рішення стосовно митного оформлення товару.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Щодо витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 6056,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 10402 від 28.11.2025 року.
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 6056,00 грн, підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення їх з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Щодо витрат на залучення перекладача.
За змістом приписів частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 3 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Відповідно до положень частини 5 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Зміст наведених вище положень законодавства України дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Суд встановив, що з метою підготовки матеріалів даної адміністративної справи до розгляду, 20.11.2025 позивачем укладений з фізичною особою підприємцем договір №32 надання послуг письмового перекладу.
Згідно наданого позивачем Рахунку-фактури № 596 від 20.11.2025 року перекладачем здійснено переклад 11 документів на загальну суму 10060,00 грн.
Згідно Акта здачі-приймання робіт (надання послуг) від 20.11.2025 позивачем прийняті послуги перекладача на загальну суму 10060,00 грн, згідно рахунку №596 від 20.11.2025.
Згідно платіжної інструкції від №7520 від 20.11.2025 року позивач сплатив на користь ФОП суму 10060 грн. 00 коп., як оплату за переклад і засвідчення згідно рахунку №596 від 20.11.2025.
Суд встановив, що позивачем надані: Завірена копія належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (сертифікату якості Nє OK 10527 (R-OP Q 026) від 15.09.2025 року). Завірена копія належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (митної декларації на товар до сертифікату якості Nє ОК 10527 (R-OP 2 026) від
15.09.2025 року). Завірена копія належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (рахунку-проформи Nє ZZE/EZ/25/00266 від 25.08.2025 року). Завірена копія належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (рахунку-фактури Nє FE/NEX/25/00839 від 30.09.2025 року). Завірена копія належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (автотранспортної накладної Nє ZWE/EZ/25/01016 від 30.09.2025 року) Завірена копія належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (навантажувального документу Nє 050303288А/A від 30.09.2025 року). Завірена копія належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 Nє PL/MF/AU 0346265 від 30.09.2025 року). Завірена копія належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (акту звірки взаємних розрахунків Nє б/н від 29.09.2025 року до зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів Nє 365-WS-P від 18.11.2024 року). Завірена копія належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (митної декларації країни відправлення Nє 25PL335010002R3NB9 від 30.09.2025 року). Завірені копії належного офіційного перекладу документів, викладених іноземною мовою, що підтверджують рух бензину PB98 від виробника до термінала в Czechowice-Dziedzice компанії UNIMOT PALWA sp. z 0.0 - додатку до відповіді компанії UNIMOT Palwa sp. z 0.0 (Лист Вих. Nє w/n Warsaw від 07.10.2025 року). Завірені копії належного офіційного перекладу документів, викладених іноземною мовою (Лист Вих. Nє 15/15-03-01/11/5847 від 09.10.2025 року) до відповіді Державної митної служби України (Лист Вих. Nє 15/15-03-01/8.19/5875 від 10.10.2025 року) на адвокатський запит (Лист Вих. Nє 03/10/25-2 від 03.10.2025 року).
У постанові від 31.03.2020 року у справі №160/7049/19 Верховний Суд, досліджуючи питання розподілу судових витрат пов`язаних із залученням перекладача у аналогічних правовідносинах (здійснення офіційного перекладу документів, що подавались до митного оформлення для суду) погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, пов`язаних із залученням перекладача в розмірі 324 грн, зазначивши про те, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.
Також у цій постанові Верховний Суд зауважив, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Повертаючись до цієї справи, суд зазначає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами понесення ним витрат, пов`язаних із залученням перекладача, що було необхідно для подання адміністративного позову у цій справі.
Ці витрати визнані судом реальними та співмірними із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (послуг), тому судом відхиляються доводи відповідача щодо необхідності їх зменшення.
Зазначене є підставою для висновку про покладення витрат пов`язаних із залученням перекладача на відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Щодо витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 30000 грн.
На підтвердження обставин понесення та розміру витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, надано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 01.06.2025 р. №0106, додаток №1 детальний опис робіт від 26.11.2025, акт №0106 від 26.11.2025, ордер серії АЕ № 1444643 від 14.11.2025 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №4385 від 05.07.2019.
01.06.2025 між позивачем та Адвокатським бюро «Миджин Галини» укладено Договір №0106 про надання правової допомоги.
Відповідно до п. 1.1 Договору, адвокатське бюро зобов`язується: надавати Клієнту консультації з питань цивільного, господарського, адміністративного та податкового права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалах, що підготовлені Клієнтом; надавати Клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах усіх інстанцій та спеціалізації, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведения справи), Представляти інтереси Клієнта у всіх контролюючих органах без виключення, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.
Згідно з п. 2.4 Договору, на підтвердження факту надання Адвокатським бюро Клієнту правової допомоги відповідно до умов цього Договору складається акт приймання-передачі адвокатських послуг і направляється Клієнту.
За приписами пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Договору, за послуги, надані Адвокатським бюро, Клієнт сплачує суму передбачену додатковими угодами до цього договору відносно виконання кожного доручення Клієнта, протягом 3-х банківських днів з дати укладання додаткової угоди Сторонами.
Оплата підлягає перерахуванню Клієнтом на розрахунковий чи картковий рахунок Адвокатського бюро. У разі необхідності, за попередньою домовленістю між сторонами, Клієнт оплачує Адвокату витрати Адвоката, необхідні для виконання його обов`язків за цим Договором, понесені в інтересах Клієнта (обов`язкові платежі, витрати на відрядження, тощо). Сума додаткових витрат погоджується сторонами додатково без укладення письмових додаткових угод.
На підставі Договору видано відповідний ордер на надання правничої допомоги, зокрема, у Дніпропетровському окружному адміністративному суді.
Між Адвокатським бюро та позивачем було підписано акт приймання-передачі наданих послуг правової допомоги №0106 від 26.11.2025, відповідно до якого, виконавець виконав такі роботи:
- надання правової консультації 2 год 500,00 грн (погодинний тариф) 1000,00 грн;
- підготовка проекту звернення в досудовому порядку 2 год 750,00 грн (погодинний тариф) 1500,00 грн;
- підготовка додатків до звернення в досудовому порядку 1 год 500,00 грн (погодинний тариф) 500,00 грн;
- підготовка проекту скарги про перегляд спірного рішення 4 год 1000,00 грн (погодинний тариф) 4000,00 грн;
- підготовка додатків до скарги про перегляд спірного рішення 2 год 500,00 грн (погодинний тариф) 1000,00 грн;
- підготовка проекту позовної заяви 5 год 1000,00 грн (погодинний тариф) 5000,00 грн;
- підготовка додатків до позовної заяви 10 год 500,00 грн (погодинний тариф) 5000,00 грн;
- підготовка проекту клопотання про витребування доказів судом 2 год 1000,00 грн (погодинний тариф) 2000,00 грн;
- аналіз процесуальних документів долучених до матеріалів справи третьою особою 4 год 1000,00 грн (погодинний тариф) 4000,00 грн;
- надання правової консультації щодо аналізу процесуальних документів третьої особи 1 год 1000,00 (погодинний тариф) 1000,00 грн;
- аналіз процесуальних документів долучених до матеріалів справи відповідачем 2 год 1000,00 грн (погодинний тариф) 2000,00 грн;
- надання правової консультації щодо аналізу процесуальних документів відповідача 1 год 1000,00 грн (погодинний тариф) 1000,00 грн;
- підготовка проектів процесуальних документів представником позивача під час розгляду адміністративної справи 2 год 1000,00 грн (погодинний тариф) 2000,00 грн.
Загальна вартість наданих послуг 30000,00 грн.
Таким чином, в акті сторони узгодили вартість наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги в сумі 30 000 грн.
Окрім цього, позивач надав до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги до Акта приймання - передачі наданих послуг правової допомоги, що підписаний адвокатом Галиною Миджин та скріплений печаткою.
Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
До суду від представника Енергетичної митниці надійшло клопотання, в якому представник відповідача просить зменшити розмір судових витрат понесених на професійну правничу допомогу (30 000 грн.) по справі.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 КАС України).
Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають
значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. (Постанова Верховного Суду від 24.03.2020 року по справі №520/6161/19).
У постанові Верховного Суду в справі №922/2685/19 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
З урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що понесені витрати позивача на правову допомогу адвоката є завищеними, а розмір витрат не співмірним зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому суд вважає за необхідне стягнути з Енергетичної митниці (код ЄДРПОУ 44029610) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» (код ЄДРПОУ 44219014) судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 8000 грн.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
Позов - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903050/2025/002467 від 01.10.2025 року.
Зобов`язати Енергетичну митницю (код ЄДРПОУ ВП: 44029610; місцезнаходження юридичної особи: 04215, Україна, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 28А) відновити режим вільної торгівлі для товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna PB 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,0025 г/л, етанолу 0,7 об.%, етил-третбутилового ефіру 10,7 об.%, сірки 0,8 мг/кг (0,00008 мас.%)», оформленого за митною декларацією IM-40-ТФ №25UA903050021272U3 від 01.10.2025 року.
Стягнути з Енергетичної митниці (код ЄДРПОУ ВП: 44029610; місцезнаходження юридичної особи: 04215, Україна, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 28А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» (код ЄДРПОУ 44219014, місцезнаходження юридичної особи: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Барнаульська, будинок 2А, приміщення 133) витрати на залучення перекладача в розмірі 10060 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень шістдесят копійок).
Стягнути з за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» (код ЄДРПОУ 44219014, місцезнаходження юридичної особи: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Барнаульська, будинок 2А, приміщення 133) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. (вісім тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути Енергетичної митниці (код ЄДРПОУ ВП: 44029610; місцезнаходження юридичної особи: 04215, Україна, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 28А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» (код ЄДРПОУ 44219014, місцезнаходження юридичної особи: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Барнаульська, будинок 2А, приміщення 133) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.
Повний текст складено 09.07.2026 р.

Суддя А.В. Савченко