Справа №591/6548/26 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О.М.
Номер провадження 33/816/1360/26 | Суддя-доповідач Янголь Є. В.
Категорія  130 КУпАП |

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Янголь Є.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бороденко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бороденко Віри Миколаївни на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.06.2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.06.2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн за те, що він 26.05.2026 року о 22-31 год у м. Суми по вул. Івана Сірка, 18, керував т/з електросамокатом E-wings, без н.з., у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т\з за допомогою Alcotest Drаger 6820, проба позитивна – 0,79 проміле. Своїми діями порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням захисник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 25.06.2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення у його діях.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що електричний самокат за ознакою потужності є легким персональним електричним транспортним засобом, який не прирівнюється до механічних транспортних засобів, зважаючи на що ОСОБА_1 , керуючи самокатом, не керував механічним транспортним засобом і на нього не поширюється обов`язки водія передбачені розділом 2 ПДР України. Також, захисник вказує, що ст. 130 КУпАП відсутня в ч.12 ст.121 КУпАП, а відтак ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисник Бороденко В.М. скаргу підтримали із мотивів, зазначених у ній.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів доданих до протоколу, а саме роздруківки показників газоаналізатора «Drager Alcotest» №2321 від 26.05.2026 з результатом 0,79 проміле, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду ОСОБА_1 є позитивим, кількісний показник склав 0,79 проміле та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було переглянуто й апеляційним судом, і саме його даними, підтверджується факт керування електросамокатом E-wings ОСОБА_1 , у якого під час спілкування працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», на що останній погодився. Результат огляду виявився позитивним та склав 0,79 проміле.
Щодо доводів захисника про те, що електричний самокат є легким персональним електричним транспортним засобом, який не прирівнюється до механічних транспортних засобів, апеляційний суд зазначає таке.
Статтею 2 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року №2956-IX передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них.
Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, легкий персональний електричний транспортний засіб – колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Також зазначена стаття надає визначення низькошвидкісному легкому електричному транспортному засобу, й відповідно до неї, це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
З аналізу вищенаведених положень слідує, що легкі електричні транспортні засоби є транспортними засобами і вони поділяються на дві категорії: 1) легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год (до цієї категорії підпадають всі прокатні самокати); 2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год (пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли).
Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені й у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відтак, з набуттям чинності Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX, керування легким електричним транспортним засобом (електросамокатом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність встановлену ст.130 КУпАП.
Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 Правил дорожнього руху України, не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX.
Пунктом 1.10 ПДР України розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб».
Згідно з ПДР: «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Посилання захисника на те, що Розділ 2 ПДР України має назву «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» і зв`язку з цим стосуються лише водіїв, які керують безпосередньо механічними транспортними засобами ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті законодавства.
Розділ 2 ПДР України стосується не лише механічних транспортних засобів, а визначає особливі правила саме для них у контексті загальних вимог.
Положенням п.2.9 а ПДР України, порушення якого ставиться у провину ОСОБА_1 , забороняється водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У підпункті «а» використано ширший термін «транспортний засіб», оскільки зазначена заборона є абсолютною і поширюється на водіїв, які керують будь-яким транспортним засобом, як механічним так і ні: автомобілем, автобусом, вантажівкою, велосипедом, мопедом, електросамокатом, гужовим возом, тощо.
Тобто, пункт 2.9 а ПДР України захищає безпеку дорожнього руху загалом, тому словосполучення «транспортний засіб» тут охоплює будь-який рухомий пристрій на дорозі.
Надану захисником, у відповідь на її адвокатський запит, довідку від 14.08.2026 видану ФОП ОСОБА_3 про характеристики електросамоката E-wings апеляційний суд бере до уваги, однак зазначає, що відомості, які в ній містяться не спростовують висновку суду про те, що електросамокат є транспортним засобом.
Як передбачено ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом особою в стані сп`яніння. Отже, суб`єктом вказаного правопорушення є, зокрема, особа, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння. При цьому, вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші.
Враховуючи те, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_1 у даному випадку, підлягає притягненню до відповідальності за керування електричним самокатом у стані алкогольного сп`яніння.
До того ж Законом України «Про дорожній рух» передбачений обов`язок водіїв транспортних засобів, до категорії яких також відноситься електросамокат, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння, суд зауважує на тому, що на таких водіїв також розповсюджується обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР України щодо проходження на вимогу поліцейського медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також п.2.9а щодо заборони керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, навіть з урахуванням того, що такий обов`язок закріплений в розділі 2 ПДР України, який регулює права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
Тому, доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисником не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин не встановлено.
Апеляційний суд, переглянувши справу в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено суддею суду першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП, тобто за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, не встановлено.
Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 
п о с т а н о в и в:
Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.06.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Бороденко В.М. на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного суду  Є. В. Янголь