Єдиний унікальний номер справи 185/14819/25
Провадження № 1-кп/185/176/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 ,
секретаря       ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі в м.Павлоград Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №12025041370001919 від 01 листопада 2025 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степ Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, - 
за участю прокурора       ОСОБА_4 ,
потерпілої       ОСОБА_5 ,
захисника      адвоката ОСОБА_6 , 
обвинуваченого       ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 має рідну матір потерпілу ОСОБА_5 , з якою спільно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 18.02.2025 року по 20.10.2025 року систематично вчиняє дії, які призвели до появи негативних психоемоційних змін у потерпілої ОСОБА_5 , а саме: висока особистісна тривожність, що зумовлює схильність сприймати досить широке «віяло» ситуацій як загрозливі, відповідаючи кожній їх певної реакцією, що безпосередньо викликає психотравмувальний та психологічно деструктивний характер для особистості потерпілої ОСОБА_5 , внаслідок чого у потерпілої наявні негативні зміни в емоційних сферах та звичайній діяльності, негативний вплив на сімейну сферу, додаткові перешкоди для реалізації її оптимальної життєдіяльності, докладання додаткових зусиль та витрачення психофізіологічних ресурсів задля подолання перешкод і наслідків, порушення життєвого укладу.
18.02.2025 року о 14.40 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , - вчинив конфлікт зі своєю матір`ю, потерпілою ОСОБА_5 , в ході якого ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 року обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1020 гривень у дохід держави.
Крім того, 19.02.2025 року о 13:05 годині обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері, потерпілої ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2025 обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1360 гривень у дохід держави.
Крім того, 17.04.2025 року о 18.15 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , - висловлювався на адресу своєї матері, потерпілої ОСОБА_5 нецензурною лайкою, принижував її, чим вчинив насильство у сім`ї.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2025 обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1020 гривень у дохід держави.
Крім того, 17.04.2025 року о 20.20 годині обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , порушив вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника АА573196 від 17.04.2025, а саме контактував з постраждалою особою, потерпілою ОСОБА_5 , чинив з нею словесний конфлікт.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2025 обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 гривень у дохід держави.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 протягом 2025 року чотири рази притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 та ч.2 ст.173-8 КУпАП відносно своєї матері, потерпілої ОСОБА_7 , що свідчить про вчинення останнім домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо своєї матері, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_7 .
Крім того, 20.10.2025 року близько 21.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , - перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку зі своєю матір`ю, потерпілою ОСОБА_7 , в ході якої нецензурно висловлювався, погрожував фізичною розправою у бік своєї матері, потерпілої ОСОБА_7 , тим самим вчинив, щодо останньої домашнє насильство психологічного характеру що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, відмовився надавати показання.

Потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що вона проживає спільно з сином, обвинуваченим ОСОБА_3 . Він зі школи перебував у лікаря-психіатра на обліку. Спочатку стосунки були нормальні. Через деякий час обвинувачений почав погрожувати, висловлюватись на її адресу нецензурними висловами, вимагати від неї гроші та, щоб вона його годувала, хоча грошей для цього не дає. Син ніде не працює і не бажає цього робити, пиячить. Вона спочатку не реагувала. Потім стала викликати поліцію. Між ними постійні конфлікти та сварки з нецензурною бранню. Був випадок, коли син застосував до неї фізичну силу. В квартирі на двері до своєї кімнати вона поставила замок, щоб зачинятись, коли обвинувачений розпочинає конфлікт. Дочка розмовляла з сином, проте обвинувачений не реагує. Він вважає, що вона, як мати, зобов`язана його утримувати. При визначенні покарання для ОСОБА_3 наполягає на суворому покаранні. 

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що проживає по сусідству з обвинуваченим та потерпілою. ОСОБА_3 вживає алкогольні напої. Бачив, як обвинувачений нервував та психував на вулиці. Потерпіла до нього за допомогою не зверталась, проте бачив, як вона викликала поліцію. Ніяких бійок між сином та матір`ю він не спостерігав. 

Судом були досліджені наступні письмові докази та прийняті процесуальні рішення.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.11.2025 року, згідно якого поліцією було отримано повідомлення від потерпілої ОСОБА_5 про скоєнням відносної неї її сином, обвинуваченим ОСОБА_3 , систематичного домашнього насильства.
Постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 року, 07.04.2025 року, 30.05.2025 року, відповідно до яких обвинуваченого ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої  ОСОБА_5 , та накладено на останнього адміністративні стягнення, та від 12.06.2025 року за ч.2 ст.173-8 КУпАП, а саме: невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, за порушення вимог термінового заборонного припису – контактування з постраждалою особою, потерпілою ОСОБА_5 , вчинення з нею словесного конфлікту, та накладено на останнього адміністративного стягнення. 
Висновок експерта №121/11/25 від 24.11.2025 року за результатами проведення психологічної експертизи потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якого наслідки перенесених подій призвели до негативних психоемоційних змін у потерпілої ОСОБА_5 , а саме: висока особистісна тривожність, що зумовлює схильність сприймати досить широке «віяло» ситуацій як загрозливі, відповідаючи кожній їх певної реакції. У важкій життєвій ситуації потерпілій ОСОБА_5 властива схильність до уникнення дійсності, до втрати опори під ногами, а також наявність захисних механізмів на кшталт фантазування, надмірного оптимізму, який часто не виправданий. Діагностовано потребу у додатковому захисту, важка ситуація сприймається як важка та постійна. Ситуація, що досліджується за кримінальним провадженням має психотравмуальний та психологічно деструктивний характер для особистості потерпілої ОСОБА_5 . Встановлено: негативні зміни в емоційній та у звичній діяльності підекспертної; негативний вплив на сімейну сферу; додаткові перешкоди для реалізації її оптимальної життєдіяльності, докладання додаткових зусиль та витрачання психофізіологічних ресурсів задля подолання перешкод і наслідків, порушення життєвого укладу. Всі виявлені психологічні (моральні) страждання знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з подіями, які розглядаються. Аналіз результатів бесіди та результатів психологічного тестування дає підстави зробити висновок, що досліджувані ситуації під експертною сприймаються як психотравмувальні, що відповідає її індивідуально-психологічним особливостям. Діями обвинуваченого ОСОБА_3 завдані психологічні (моральні) страждання потерпілій ОСОБА_5 .

Суд, проаналізувавши позицію обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи її з обвинуваченням, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 , а також з іншими доказами кримінального провадження: показаннями потерпілої, свідка, висновком експерта, - які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України, - робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, тому і покладені в основу вироку. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України. 
Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України – доведена повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії нетяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем реєстрації характеризується негативно, перебував на обліку в лікаря психіатра до 04.12.2023 року, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив. 
Зазначене в обвинувальному акті щире каяття, як обставина яка пом`якшує покарання обвинуваченого, - не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. За весь час розгляду обвинувачений не висловив щирий жаль або осуд своєї поведінки, не визнав факту вчинення злочинних дій. Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в своєму рішенні від 10.06.2020 року в справі №149/1596/16-к. 

Обставинами, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, характеризується за місцем проживання негативно, особи та думки потерпілої, яка наполягає на суворому покаранні для обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючих покарання обставин, невиконання призначених адміністративних стягнень обвинуваченим, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України у вигляді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, визначений в ч.2 ст.59-1 КК України, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд може застосувати до обвинуваченого такі обмежувальні заходи:
1) заборону перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;
2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;
3) заборону наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
4) заборону листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
5) направлення для проходження програми для кривдників.

Згідно із вимогами ч.3 ст.91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_3 висунуто обвинувачення за систематичне вчинення психологічного насильства щодо матері ОСОБА_7 , що призводить до психологічних страждань, погіршення її якості життя.
Відтак, суд дійшов до висновку, що з метою необхідності зміни поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 у майбутньому та формування у нього неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілою, так і з оточуючими, до обвинуваченого слід застосувати обмежувальні заходи у вигляді направлення обвинуваченого ОСОБА_9 для проходження програми для кривдників строком на три місяці.
Суд вважає, що такі обмежувальні заходи, із покладенням обов`язку, будуть сприяти виправленню обвинуваченого, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-психологічна експертиза вартістю 9600 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.
Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 9600 гривень. 

Речові докази відсутні.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 615 КПК України, суд, –

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити покарання за ст.126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.59-1 КК України покласти на  ОСОБА_3  обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст. 59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Пробаційний нагляд відраховувати з дня постановки  ОСОБА_3  на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.91-1 КК України застосувати до обвинуваченого  ОСОБА_3  обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом двох місяців.

Направити обвинуваченого  ОСОБА_3 до уповноваженого органу для проходження програми для кривдників строком на два місяці.

Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 9600 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя      ОСОБА_1