ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.07.2026	Справа № 910/5584/26	

Суддя Погрібна С.В., розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БІОЛА" (адреса: 49021, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 135, код ЄДРПОУ: 41220451)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКЛЕРІН» (адреса: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 20; ЄДРПОУ: 43255905)
про стягнення коштів
без виклику сторін,
ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БІОЛА" до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКЛЕРІН» про стягнення заборгованості за Договором поставки № 20/25 від 24.03.2025 у сумі 308 330,82 грн, нараховані на суму заборгованості 17 907,36 грн - 10% річних та 73 431,80 грн пені.
Ухвалою суду від 18.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та, між іншого, встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву - 15 днів з дня вручення даної ухвали.
Будь-які звернення, клопотання чи відзив від відповідача до суду не надходили.
Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлена відповідачу в його електронний кабінет 19.05.2026, що підтверджується відповідною довідкою.
Втім, відповідач, у визначений судом строк, не подав відзив на позовну заяву, клопотання про продовження строку на його подання відсутнє.
Приписами частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Приймаючи до уваги зазначене, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи та встановлено обставини.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
24.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Біола» (далі - ТОВ «ТД «Біола» / Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГУРМАН ФУДІ» (далі - ТОВ «ГУРМАН ФУДІ» / Покупець) укладено Договір поставки № 20/25 (далі - Договір поставки № 20/25 від 24.03.2025).
Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця мінеральну воду, воду питну, безалкогольні напої, соки і нектари, (надалі - Товар), вироблений на замовлення ТОВ "ТД "БІОЛА" на виробничих потужностях ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЕРЛАН" (Україна, 49021, м. Дніпро, вул. Берегова 135), та/або ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОРЛАН" (Україна, 03126, м. Київ, вул. Михайла Донця, 29), а Покупець зобов`язується приймати цей Товар та оплачувати його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.
Асортимент та ціна Товару погоджуються сторонами у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору
Відповідно до п.п. 3.1. - 3.6. Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 поставка Товару здійснюється партіями на умовах DDP - поставка до пункту призначення (склад чи магазин Покупця, зазначений в Додатку до цього Договору), згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010, які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору. Поставка здійснюється автотранспортом. 
Постачальник поставляє Товар партіями на підставі попередньої Заявки, що подається Покупцем Постачальнику не пізніш як за 3 (три) робочих дні до передбачуваної дати поставки. Заявка може бути передана по факсу, електронній пошті, через представника Постачальника, або іншим, зручним для Покупця і Постачальника способом. 
У Заявці Покупець повинен вказати: асортимент Товару, об`єм одиниці (фасовку); обсяг партії (кількість Товару); строк (дату) поставки; місце поставки; П.І.Б., посаду особи, що підготувала Заявку. 
Постачальник підтверджує прийняття Заявки до виконання або сповіщає Покупця про неможливість виконання Заявки тим же способом, яким Заявка була прийнята, або іншим, зручним для Постачальника способом. 
Датою поставки Товару вважається дата його отримання Покупцем. 
Перехід права власності на Товар від Постачальника до Покупця відбувається в момент отримання Товару Покупцем
Відповідно до п.п. 4.1. - 4.2. Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 Покупець здійснює оплату Товару за ціною, яка передбачена у Специфікації до Договору. 
Ціна Товару на умовах поставки включає в себе вартість упакування, навантажувальних робіт, а також вартість доставки Покупцю.
Відповідно до п. 4.4. Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 Покупець зобов`язується сплатити вартість партії Товару на протязі 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту отримання Товару. Оплата здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Постачальника або іншим шляхом.
Відповідно до п. 4.6. Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 при сплаті поставленного Товару Покупець зобов`язаний зазначити номер та дату видаткової накладної, згідно якої здійснюється сплата вартості Товару. У разі невиконання останнім вказаної умови, Постачальник зараховує сплачену суму за поставлений Товар в хронологічному порядку.
Відповідно до п. 6.2. Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 за кожен день прострочення оплати отриманого Товару Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику від суми простроченого платежу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення зобов`язання. Пеня нараховується на весь період прострочки.
Відповідно до п. 6.3. Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 у випадку прострочення Покупцем оплати отриманого Товару, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, Покупець сплачує Постачальнику 10 (десять) % річних від простроченої суми.
Відповідно до п. 9.1. Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до "31" грудня 2025 року, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.
Матеріали справи містять, підписані обома сторонами, Додаток № 1 до Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 - Специфікації на поставку товару від 24.03.2025; від 12.05.2025; від 01.06.2025; від 10.07.2025, якими сторони Договору погодили асортимент та ціну Товару.
ТОВ «ТД «Біола», на виконання умов Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025, було поставлено ТОВ «ГУРМАН ФУДІ» Товар на загальну суму 308 330,82 грн, асортимент та ціна якого узгоджена сторонами у Специфікаціях, що підтверджується видатковими накладними: № ТД-016660 від 13.05.2025 на суму 1 723,86 грн; № ТД-016661 від 13.05.2025 на суму 4 138,20 грн; № ТД-016662 від 13.05.2025 на суму 2 595,24 грн; № ТД-016797 від 14.05.2025 на суму 2 261,16 грн; № ТД-017217 від 16.05.2025 на суму 3 432,60 грн; № ТД-017218 від 16.05.2025 на суму 3 218,40 грн; № ТД-017219 від 16.05.2025 на суму 2 383,56 грн; № ТД-017220 від 16.05.2025 на суму 3 139,74 грн; № ТД-017221 від 16.05.2025 на суму 2464,92 грн; № ТД-017222 від 16.05.2025 на суму 1 786,32 грн; № ТД-017223 від 16.05.2025 на суму 1 928,52 грн; № ТД-017351 від 19.05.2025 на суму 8 703,00 грн; № ТД-017352 від 19.05.2025 на суму 6 135,48 грн; № ТД-020373 від 10.06.2025 на суму 3 873,78 грн; № ТД-016659 від 13.05.2025 на суму 867,96 грн; № ТД-020374 від 10.06.2025 на суму 3 127,86 грн; № ТД-020375 від 10.06.2025 на суму 4 362,12 грн; № ТД-020376 від 10.06.2025 на суму 3 781, 80 грн; № ТД-020377 від 10.06.2025 на суму 3 810,78 грн; № ТД-020378 від 10.06.2025 на суму 3 727,08 грн; № ТД-020379 від 10.06.2025 на суму 3 631,86 грн; № ТД-020380 від 10.06.2025 на суму 3 177 грн; № ТД-020381 від 10.06.2025 на суму 2 985,12 грн; № ТД-020382 від 10.06.2025 на суму 3 506,22 грн; № ТД-020383 від 10.06.2025 на суму 3 735,90 грн; № ТД-020384 від 10.06.2025 на суму 3 606,12 грн; № ТД-020386 від 10.06.2025 на суму 3 721,86 грн; № ТД-020387 від 10.06.2025 на суму 3 449,88 грн; № ТД-024580 від 10.06.2025 на суму 3 521,88 грн; № ТД-024581 від 09.07.2025 на суму 3 957,48 грн; № ТД-024583 від 09.07.2025 на суму 3 668,94 грн; № ТД-024584 від 09.07.2025 на суму 3 119,22 грн; № ТД-024586 від 09.07.2025 на суму 2 829,60 грн; № ТД-024587 від 09.07.2025 на суму 3 327,12 грн; № ТД-024588 від 09.07.2025 на суму 3 037,68 грн; № ТД-024589 від 09.07.2025 на суму 3 142,62 грн; № ТД-024590 від 09.07.2025 на суму 3 743,64 грн; № ТД-024591 від 09.07.2025 на суму 3 870,0 грн; № ТД-024592 від 09.07.2025 на суму 3 718,80 грн; № ТД-024593 від 09.07.2025 на суму 3 148,20 грн; № ТД-024597 від 09.07.2025 на суму 3 207,60 грн; № ТД-024598 від 09.07.2025 на суму 3 104,28 грн; № ТД-024599 від 09.07.2025 на суму 15 750,54 грн; № ТД-029206 від 06.08.2025 на суму 10 246,14 грн; № ТД-024582 від 09.07.2025 на суму 3 862,44 грн; № ТД-031383 від 21.08.2025 на суму 3 148,92 грн; № ТД-031384 від 21.08.2025 на суму 4 118,40 грн; № ТД-031385 від 21.08.2025 на суму 3 853,26 грн; № ТД-031386 від 21.08.2025 на суму 3 630,78 грн; № ТД-031387 від 21.08.2025 на суму 3 371,40 грн; № ТД-031388 від 21.08.2025 на суму 3 430,26 грн; № ТД-031389 від 21.08.2025 на суму 3 568,68 грн; № ТД-031390 від 21.08.2025 на суму 4 275,72 грн; № ТД-031391 від 21.08.2025 на суму 3 226,68 грн; № ТД-031392 від 21.08.2025 на суму 3 645 грн; № ТД-031393 від 21.08.2025 на суму 3 289,32 грн; № ТД-031394 від 21.08.2025 на суму 3 210,12 грн; № ТД-031395 від 21.08.2025 на суму 3 508,40 грн; № ТД-031396 від 21.08.2025 на суму 3 313,44 грн; № ТД-031397 від 21.08.2025 на суму 3 313,44 грн; № ТД-034582 від 11.09.2025 на суму 9 981 грн; № ТД-035603 від 19.09.2025 на суму 5 207,76 грн; № ТД-0356074 від 21.08.2025 на суму 2 165,76 грн; № ТД-035605 від 19.09.2025 на суму 5 057,64 грн; № ТД-035606 від 19.09.2025 на суму 4 793,76 грн; № ТД-035607 від 19.09.2025 на суму 4 793,76 грн; № ТД-035608 від 19.09.2025 на суму 3 724,92 грн; № ТД-035609 від 19.09.2025 на суму 6 611,94 грн; № ТД-035610 від 19.09.2025 на суму 6 439,88 грн; № ТД-035611 від 19.09.2025 на суму 8 833,32 грн; № ТД-035612 від 19.09.2025 на суму 2 243,70 грн; № ТД-035613 від 19.09.2025 на суму 6 166,08 грн; № ТД-035614 від 19.09.2025 на суму 3 647,18 грн; № ТД-035615 від 19.09.2025 на суму 4 583,34 грн; № ТД-035605 від 19.09.2025 на суму 4 583,34 грн; № ТД-035617 від 19.09.2025 на суму 6 431,04 грн та відповідними товарно - транспортними накладними.
Позивачем за результатом здійснення та на підтвердження господарських операцій з поставки Товару на суму ПДВ, відповідно до приписів п.п. 201.1 та 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, складено відповідні податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та направлені через Єдиний реєстр податкових накладних ТОВ «ГУРМАН ФУДІ», що підтверджується матеріалами справи.
23.03.2026 ТОВ «ГУРМАН ФУДІ» змінило найменування юридичної особи на ТОВ «ЕКЛЕРІН». 
Також матеріали справи містять платіжні інструкції кредитового переказу коштів про сплату ТОВ «ГУРМАН ФУДІ» 413270,46 грн в якості оплати вартості товару на банківські реквізити ТОВ «ТД «Біола», зокрема: 
- платіжна інструкція № 822 від 06.06.2025 на суму 106 641,90 грн, призначення платежу: плата за соки зг. накл. № 966 від 08.04.2025, в т.ч ПДВ; 
- платіжна інструкція № 972 від 04.07.2025 на суму 130 671,54 грн, призначення платежу: плата за соки зг. накл. № 644 від 08.04.2025, в т.ч ПДВ;
- платіжна інструкція № 488 від 13.08.2025 на суму 104 154,20 грн, призначення платежу: плата за соки зг. накл. № 472 від 24.04.2025, в т.ч ПДВ;
- платіжна інструкція № 529 від 17.09.2025 на суму 71 802,82 грн, призначення платежу: плата за соки зг. накл. № 546 від 05.05.2025, в т.ч ПДВ.
Відповідно до акту звірки, підписаного обома сторонами, заборгованість ТОВ «ГУРМАН ФУДІ» перед позивачем становить 308 330,82 грн.
Приймаючи рішення суд виходить з наступного: 
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 24.03.2025 між ТОВ «ТД «Біола» та ТОВ «ГУРМАН ФУДІ» (ТОВ «ЕКЛЕРІН») укладено Договір поставки № 20/25, за умовами якого позивач зобов`язався передавати у власність відповідача Товар: мінеральну воду, воду питну, безалкогольні напої, соки і нектари, асортимент та ціна якого були погоджені сторонами у Специфікаціях до Договору, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти Товар та оплатити його на протязі 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту отримання Товару. 
Матеріали справи містять докази поставки ТОВ «ТД «Біола» Товару ТОВ «ГУРМАН ФУДІ» на загальну суму 308 330,82 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними та товарно - транспортними накладними.
Видаткові накладні, надані позивачем, відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", будь-які істотні недоліки у них відсутні, відтак суд приймає зазначені видаткові накладні як належні докази на підтвердження поставки товару позивачем та його прийняття відповідачем.
Відповідачем не заперечується факт поставки Товару, а також розмір заборгованості за вищезазначений Товар.
Матеріали справи містять платіжні інструкції про сплату ТОВ «ГУРМАН ФУДІ» 413270, 46 грн вартості Товару на банківські реквізити ТОВ «ТД «Біола», водночас, зазначені платіжні інструкції були сплачені за видатковими накладними, які датовані - 08.04.2025, 24.04.2025 та 05.05.2025, тобто, датами раніше, ніж позивачем був поставлений товар відповідача на суму 308 330,82 грн.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, відповідач повинен був оплатити Товар, поставлений йому на виконання умов Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 та Специфікацій до нього, однак, в повному обсязі не виконав умови зазначеного Договору щодо оплати вартості Товару, що призвело до наявності заборгованості у загальному розмірі 308 330,82 грн.
Враховуючи зазначене, а також те, що сума основного боргу відповідача за Договором поставки № 20/25 від 24.03.2025 у розмірі 308 330,82 грн підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення зазначеної суми.
При зверненні до суду позивачем також заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, нараховані на зазначену суму заборгованості, 10% річних у сумі 17 907,36 грн та пені у сумі 73 431,80 грн.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до п. 6.2. Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 за кожен день прострочення оплати отриманого Товару Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику від суми простроченого платежу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення зобов`язання. Пеня нараховується на весь період прострочки.
Верховний Суд у постановах від 17.09.2020 у справі № 922/3548/19, від 23.04.2019 у справі № 904/3565/18, від 25.06.2018 у справі № 912/2483/17, від 29.05.2018 у справі №910/23003/16 зазначив, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 3 ст. 549 ЦК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і штраф (пеня) застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.
За приписом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд у постановах від 17.09.2020 у справі № 922/3548/19, від 23.04.2019 у справі № 904/3565/18, від 25.06.2018 у справі № 912/2483/17, від 29.05.2018 у справі №910/23003/16 зазначив, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 3 ст. 549 ЦК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і штраф (пеня) застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.
За приписом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Відповідно до п. 6.3. Договору поставки № 20/25 від 24.03.2025 у випадку прострочення Покупцем оплати отриманого Товару, відповідно до етапі 625 Цивільного кодексу України, Покупець сплачує Постачальнику 10 (десять) % річних від простроченої суми.
Перевіривши розрахунок пені у розмірі 73 431,80 грн та 10% річних у розмірі 17 907,36 грн, суд встановив, що він є арифметично правильним, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених сум не надав.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що має наслідком їх задоволення.
Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 5 частини 4 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКЛЕРІН» (адреса: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 20; ЄДРПОУ: 43255905) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БІОЛА" (адреса: 49021, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 135, код ЄДРПОУ: 41220451) заборгованість у сумі 308 330,82 грн, 10% річних у сумі 17 907,36 грн, пеню у сумі 73 431,80 грн та судовий збір у сумі 5 995,05 грн.
Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 17.07.2026. 

Суддя Світлана ПОГРІБНА