ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
07 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 340/5309/25

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року (головуючий суддя Науменко В.В.) 
в адміністративній справі за позовом Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Департамент містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову, прийняту головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.07.2025 по ВП №78523844 про накладення штрафу по виконавчому провадженні №78523844. 
В обґрунтовані позову зазначено, що оспорювана постанова державного виконавця є протиправною, незаконною та має бути скасована, оскільки позивачем виконано рішення суду у справі 340/106/25, а саме – повторно розглянуто заяву про видачу будівельного паспорту та надано відповідь заявнику. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вказують, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому таке рішення підлягає скасуванню в порядку ст. 317 КАС України. 
Крім того, 27.03.2026 року Позивачем подано клопотання, відповідно до якого відповідач зазначає, що ч. 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 у справі № 340/5682/25, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025, відмовлено в задоволенні позову Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу від 08.08.2025 по виконавчому провадженню № 78523844 (про накладення штрафу в подвійному розмірі в сумі 10200 грн. за повторне невиконання рішення суду). 
Згідно статті 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно ч.2 ст. 309 КАС України суд апеляційної інстанції ухвалою від 22.06.2026 продовжив строк розгляду даної справи на 15 днів.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 04.07.2025 року уповноваженою особою відповідача відкрито виконавче провадження №78523844 (а.с. 45-зворот).
Вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа (а.с. 42-зворот), виданого на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 року у справі 340/106/25, яким визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 року №2456 "Про затвердження містобудівної документації "План зонування території міста Кіровограда", в частині затвердження містобудівної документації "План зонування території міста Кіровограда" в частині віднесення земельної ділянки, кадастровий номер 3510100000:04:046:0039 до рекреаційної зони активного відпочинку (Р-2); визнано протиправними дії Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради щодо відмови у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки за заявою ОСОБА_1 від 19 липня 2024 року; та зобов`язано Департамент містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:04:046:0039.
Листом від 11.07.2025 року позивачем повідомлено відповідача про виконання рішення суду у ВП 78523844, а саме – 16.06.2025 було повторно розглянуто звернення ОСОБА_1 про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:04:046:0039 (а.с. 18-19). Надано докази надання відповіді заявнику.
Постановою державного виконавця від 21.07.2025 за невиконання рішення суду накладено штраф на боржника (позивач у даній справі) у розмірі 5100 грн (а.с. 20-24).
Позивач вважає протиправною постанову, прийняту головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.07.2025 по ВП №78523844 про накладення штрафу
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив. 
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що Департамент містобудування та земельних ресурсів КМР, надаючи заявнику 16.06.2025 повідомлення про відмову в наданні будівельного паспорту, своє рішення обґрунтував невідповідністю намірів забудови містобудівній документації, з посиланням на Генеральний план м. Кіровограда від 17.09.2000 року, незважаючи на наявність правової оцінки такого документу (у розрізі спірних правовідносин), наданих судом у справі №340/106/25. При цьому будь-яких посилань на наведені правові висновки суду у справі №340/106/25, їх врахування у будь-якій частині прийнятого рішення така відповідь не містить. Вказане свідчить про неврахування заявником висновків суду у справі №340/106/25 під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 та надання останньому відповіді від 16.06.2025.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до приписів ст. 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. 
Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. 
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Згідно вимог ст. 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. 
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Зі змісту статей 63, 75 Закону №1404-VIII вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Державний виконавець зобов`язаний перед застосуванням штрафних санкцій встановити, зокрема, наявність або відсутність поважності причин невиконання рішення і обов`язку виконати певні дії лише боржником.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).
Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. 
Тобто, даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. 
У зв`язку з цим варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 08.07.2021, справа №640/11833/19.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 11.07.2025 повідомив відповідача про повне виконання ним рішення суду у справі №340/106/25, про що свідчить лист №1159/15 (а.с. 18-19). 
Будь-який інших доказів виконання рішення суду, у тому числі у строк, визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження, матеріали справи не містять.
Надаючи оцінку повноті виконання боржником (позивачем у даній справі) рішення суду у справі № 340/106/25, суд першої інстанції зазначає наступне.
Зміст рішення суду у справі № 340/106/25 зводиться до висновків про неможливість порушення права власності особи щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд, зокрема здійснювати капітальне будівництво, тобто використовувати таку земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. 
При цьому суд у вказаній справі №340/106/25 дійшов висновку про те, що віднесення земельної ділянки, належної позивачу, до рекреаційної зони активного відпочинку, що виключає можливість проведення капітального будівництва, порушує право власності позивача.
У вказаному рішенні № 340/106/25 суд, серед іншого, надав оцінку Генеральному плану м. Кіровограда (в редакції 2000 року) та зазначив, що таким документом не було віднесено спірну земельну ділянку до рекреаційної зони активного відпочинку.
Разом з тим, Департамент містобудування та земельних ресурсів КМР, надаючи заявнику 16.06.2025 повідомлення про відмову в наданні будівельного паспорту, своє рішення обґрунтував невідповідністю намірів забудови містобудівній документації, з посиланням на Генеральний план м. Кіровограда від 17.09.2000 року, незважаючи на наявність правової оцінки такого документу (у розрізі спірних правовідносин), наданих судом у справі №340/106/25. При цьому будь-яких посилань на наведені правові висновки суду у справі №340/106/25, їх врахування у будь-якій частині прийнятого рішення така відповідь не містить.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане свідчить про неврахування заявником висновків суду у справі №340/106/25 під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 та надання останньому відповіді від 16.06.2025.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.
З огляду на викладене, позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірного рішення підтверджено належними та допустимими доказами.
Судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях відповідача під час винесення спірного рішення (постанови), а тому позовні вимоги щодо визнання його протиправним та скасування є такими, що задоволенню не підлягають.
Системний аналіз вищезазначених положень чинного пенсійного законодавства України та аналіз матеріалів справи, дають підстави для висновку, що суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко