Справа № 752/3424/26 
Провадження № 2/752/7600/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.08.2026 року м. Київ
Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Білас С.В., розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором №002/23069456-СК_SB від 10.11.2023р. у розмірі 45 517,78 грн., з яких 27 128,95 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18 388,83 грн. заборгованість за процентами, а також судові витрати.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з метою отримання кредиту відповідач звернувся до позивача та між сторонами був укладений Кредитний договір №002/23069456-СК_SB від 10.11.2023р. Згідно вказаного договору відповідач отримав грошові кошти у кредит, однак не здійснив їх повернення та сплату процентів за користування кредитом. Оскільки відповідачем не сплачено заборгованість, то заявлені відповідні вимоги для стягнення боргу в судовому порядку. 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.03.2026р. відкрито провадження у справі за позовом АТ «Таскомбанк», постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Під час судового розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка не була отримана відповідачем із поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не направив. Однак від нього надійшла заява, в якій він повідомляє про те, що заборгованість за кредитними зобов`язаннями ним погашена в повному обсязі, про що він надає відповідні довідки. 
На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. 
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне.
10.11.2023р. відповідачем, як позичальником, було підписано Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank», яка є Кредитним договором №002/23069456-СК_SB від 10.11.2023р., укладеним між позивачем та відповідачем.
Умовами цього Кредитного договору було визначено кредитний ліміт у розмірі 200 000,00 грн.; строк користування кредитним лімітом 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації на той самий строк; процентна ставка за користування кредитом - 59% річних.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 638 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
У відповідності до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з частиною 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядку їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного з відповідачем Кредитного договору від 10.11.2023р. позивачем надавалися в межах встановленого ліміту відповідачу у кредит грошові кошти. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, з огляду на що в нього утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 30.09.2025р. складає 27 128,95 грн. заборгованість за тілом кредиту та 18 388,83 грн. заборгованість за процентами.
Відповідач контррозрахунку заборгованості за тілом кредиту та відсотками суду не надав.
Разом з тим, від відповідача надійшла заява, в якій він зазначає про те, що повністю погасив заборгованість, про що надає довідки від 30.07.2026р. №011862390-ВБ/ФК/4760 та від 14.08.2026р. №011853747-ВБ.
Судом досліджені вказані документи та встановлено, що в Довідці від 30.07.2026р. ТОВ «Фінансової компанія «Європейська агенція з повернення боргів» міститься інформація про те, що товариство є новим кредитором за Договором №002/23069456-СК_SB від 10.11.2023р. і що станом на 30.07.2026р. питання погашення заборгованості за Кредитним договором врегульовано, в ТОВ «ФК «ЄАПБ» відсутні фінансові вимоги за Кредитним договором. 
Суд відмічає, що не може прийняти дану довідку як доказ погашення заборгованості відповідачем за Кредитним договором №002/23069456-СК_SB від 10.11.2023р. за відсутності доказів переходу прав вимоги від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором та відповідних платіжних документів про сплату боргу. 
Щодо довідки від 14.08.2026р., то вона містить інформацію про договір, заборгованість за яким не є предметом розгляду в даній справі. 
У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності 

заборгованості перед позивачем, з огляду на що, а також наявні матеріали справи позов є обгрунтованим. 
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. 

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
2. Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного 

товариства «Таскомбанк» заборгованість за Кредитним договором №002/23069456-СК_SB від 10.11.2023р. в загальній сумі 45 517,78 (сорок п`ять тисяч п`ятсот сімнадцять грн. 89 коп.) грн., з яких 27 128, 95 (двадцять сім тисяч сто двадцять вісім грн. 95 коп.) грн. заборгованість за тілом кредиту; 18 388,83 (вісімнадцять тисяч триста вісімдесят вісім грн. 83 коп.) грн. заборгованість за процентами.
3. Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 2 662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн. 40 коп.) грн. судового збору.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 09806443).
Відповідач:  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 24.08.2026р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА