Справа №577/6006/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Потій Н. В.	
Номер провадження 33/816/1363/26 	Суддя-доповідач Янголь Є. В. 	
Категорія 130 КУпАП 	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Янголь Є.В.,за участю секретаря судового засідання Опанасенко Т.В., захисника Черпакової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.06.2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.06.2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн за те, що він 05 жовтня 2025 року, о 09:21 год., в м.Конотоп по Проспекту Миру, 79 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком Конотопської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №103, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.06.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на упереджене ставлення працівників поліції, яке полягає в неодноразових безпідставних зупинках автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, як під керування самого апелянта, так і під керуванням його дружини. Вважає, що в день події підстав для зупинки автомобіля також не було. Діючи упереджено, працівники поліції висунули вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, від чого ОСОБА_1 відмовився та вирішив пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Стверджує, що при огляді у лікаря ознак сп`яніння у нього виявлено не було. Перший результат огляду за допомогою приладу «Drager» склав – 0,34 проміле, повторний – 0,26 проміле, однак із вказаними результатами апелянт не погоджувався. Зазначає, що лікарем була роз`яснена можливість здати кров та сечу на аналіз, проте незважаючи на незгоду ОСОБА_1 із результатами огляду за допомогою приладу «Drager», біосередовище для проведення дослідження не було взяте. Зважаючи на це вважає, що при проведенні огляду медпрацівниками було порушене законодавство України.
Вказує, що оскільки у матеріалах справи відсутні роздруківки з результатами проведення огляду за допомогою приладу «Drager», то неможливо встановити відомості щодо їх останнього калібрування. Стверджує, що саме неналежний технічний стан алкотестерів чи їх неправильна експлуатація є причиною результатів, які вони показали. Зважаючи на це, результати перевірки мають бути визнані недійсними.
Зазначає, що висновок Конотопської ЦРЛ та акт медичного огляду не можуть бути належними та допустимими доказами наявності в нього стану алкогольного сп`яніння, оскільки медпрацівники, маючи низькі показники газоаналізатора, відсутність інших ознак алкогольного сп`яніння, незгоду з показниками, всупереч п.7 розділу ІІІ Інструкції №1452/735, не відібрали у нього зразків біологічного середовища щоб провести лабораторне дослідження для виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричиняти стан сп`яніння.
У судовому засіданні захисник Черпакова О.І. скаргу підтримала із мотивів, зазначених у ній. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 про розгляд скарги був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання у якому просив здійснювати розгляд апеляційної скарги за його відсутності.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Захисник також не заперечувала щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, доданих до протоколу, а саме: акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення черговому лікарю КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова»; висновку Конотопської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №103; акту медичного огляду №103 від 05.10.2025 та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів. 
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими з наступних підстав.

Щодо безпідставної зупинки

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» підставою для зупинки працівником поліції транспортного засобу є зокрема порушення водієм Правила дорожнього руху.
Підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу може бути не тільки безпосереднє порушення водієм ПДР, а й наявність у поліцейського достатніх підстав вважати, що водій вчинив або має намір вчинити правопорушення.
З наявного відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який було досліджено апеляційним судом в ході підготовки до апеляційного розгляду, вбачається, що автомобіль був зупинений працівниками поліції, оскільки водій рухався на жовте світло світлофора. Зазначене причина зупинки була озвучена водію (файл 0000340_00034020251005091236_0016 час на відео 09:12:43).
Вказаний відеозапис події свідчить про те, що зупинка працівниками поліції автомобіля була пов`язана виключно з метою вчинення дій щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності за скоєння порушень Правил дорожнього руху, тобто працівники поліції не діяли свавільно, а здійснювали свої службові обов`язки у межах передбачених законом повноважень.
Окрім того, згідно приписів п. 1, 4 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, в тому числі перевіряти документи та зупиняти т/з, враховуючи дію в країні воєнного стану.
Апеляційний суд також зазначає, що з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Так, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою для притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій може перебувати в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, то факт необізнаності про причину зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.
Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі щодо безпідставної зупинки працівниками поліції транспортного засобу, спростовуються наявним відеозаписом та крім того, не мають суттєвого значення для встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо порушення процедури проведення огляду

Апелянт стверджує, що медпрацівники, зважаючи на низькі показники газоаналізатора, відсутність інших ознак алкогольного сп`яніння у нього та незгоду з показниками повинні були відібрали зразки біологічного середовища щоб провести лабораторне дослідження для виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричиняти стан сп`яніння, однак цього зроблено ними не було. Зазначене твердження апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
За змістом ч.6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі – Порядок №1103). Приписи Інструкції № 1452/735 та Порядку №1103 застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами інших нормативних актів.
У відповідності до вказаних вище вимог, зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, його огляд було проведено у КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова».
Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №103 від 05.10.2026 року, який був проведений на вимогу ОСОБА_1 у зазначеному закладі охорони здоров`я, встановлено факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 103 від 05.10.2026 року, на основі якого був зроблений згаданий вище висновок, у ОСОБА_1 були наявні деякі ознаки алкогольного сп`яніння, що спростовує його твердження про їх відсутність. 
Зокрема, у пункті 17 вказаного акту зазначено, що у ОСОБА_1 присутній запах алкоголю з порожнини рота. Сам апелянт також не заперечував, що напередодні ввечері вжив 150 мл горілки, про що внесена інформації в пункт 16 акту. 
Пункт 18 має відомості про результати проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» двічі з різницею в 20 хвилин. Обидва результати тесту були позитивними: о 09 год 52 хв результат тесту склав 0,34 проміле, а о 10 год 12 год – 0,26 проміле. 
Також даний пункт акту містить інформацію щодо повірки технічних засобів та дату до якої їх повірка є чинною, у даному випадку до 04.12.2025 року (огляд проводився 05.10.2025 року). Це спростовує доводи апелянта про відсутність зазначених відомостей в матеріалах справи та неналежний технічний стан алкотестерів.
Пункт 20 вказаного акту має висновок, зроблений на основі проведеного лікарем огляду, про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Зважаючи на такий висновок, водію медпрацівниками лікарні було роз`яснено можливість здати біологічне середовище для підтвердження або спростування отриманих результатів, однак останній жодних намірів чи ініціативи на здачу біологічного середовища не висловлював і наданою йому можливістю не скористався.
Посилання апелянта на порушення медпрацівниками п. 7 розділу ІІІ Інструкції №1452/735, в якому йдеться про те, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння є безпідставним.
Зазначена інструкція не передбачає обов`язку для медпрацівників здійснювати обов`язкове лабораторне дослідження, шляхом взяття біологічного середовища у водія, для виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан алкогольного сп`яніння, оскільки наявність алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 вже було встановлено передбаченою законодавством процедурою із застосуванням спеціальних технічних засобів.
Відповідно до п. 6 згаданої інструкції обов`язкове лабораторне дослідження проводиться для визначення лише наркотичного засобу або психотропної речовини.
Також, біологічне середовище може бути взяте для лабораторного дослідження на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин,у випадку, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, що передбачено п. 13 Інструкції.
З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння чи був учасником ДТП або має тяжкі травми, відтак підстав для відібрання в нього біологічного середовища не було, оскільки інструкцією передбачена можливість у таких випадках проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора.
Отже, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено у відповідності до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, за результатом якого уповноваженим медичним працівником був зроблений висновок. Вказаний документ є належним і допустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП та підтверджує факт проходження особою відповідного огляду в закладі охорони здоров`я. Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про недостовірність зазначеного висновку, порушення порядку проведення огляду чи його оформлення, матеріали справи не містять.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що дії працівників медичного закладу ні ОСОБА_1 , ні його захисник у встановленому законом порядку не оскаржували.

Щодо упередженості працівників поліції

Доводу про упередженість працівників поліції апеляційний суд вважає безпідставними та розцінює як припущення апелянта. У даному випадку, як було вже встановлено апеляційним судом, причина зупинки транспортного засобу не була безпідставною і була відразу озвучена водію працівником поліції. Крім цього, апелянтом не було обґрунтовано у чому саме полягає упередженість, які неправомірні дії були вчинені працівниками поліції при складанні протоколу та як вони вплинули на незаконність оскаржуваної постанови та рішення суду першої інстанції.
Як вбачається з відеозапису, протягом всього спілкування з водієм, процедури проведення огляду та складання протоколу в діях працівників поліції не вбачалося жодних неправомірних дій направлених на безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Щодо випадку зупинки транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT під керуванням дружини ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що не вправі надавати юридичну оцінку обставинам, які не стосуються даного адміністративного провадження та не є складом адміністративного правопорушення. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які підтверджують чи спростовують обставини, що мають значення для справи й оцінка сторонніх обставин порушує принципи неупередженості, об`єктивності та законності судового процесу.
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин встановлено не було.
Апеляційний суд, переглянувши справу в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, не встановлено.
Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.06.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного суду	Янголь Є. В.