ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1078/26
Провадження №2/338/1050/26
25 серпня 2026 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Куценка О. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

01 липня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду через підсистему «Електронний суд» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0598/82/0191220 від 12 березня 2018 року у загальному розмірі 35 066,92 грн.
Заявлена заборгованість складається із: 12 017,37 грн заборгованості за основною сумою кредиту; 15 957,92 грн заборгованості за процентами, нарахованими станом на дату відступлення права вимоги; 5 609,41 грн процентів, нарахованих за період з 10 січня 2023 року до 11 березня 2024 року; 1 482,22 грн пені.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 березня 2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0598/82/0191220, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 13 010,20 грн строком на 72 місяці зі сплатою 39,9 % річних.
Позивач зазначає, що кредитодавець свої зобов`язання виконав, однак відповідач належним чином зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів не виконала.
20 вересня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-19-F. У подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/0598/82/0191220.
Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
У позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву, заяв, клопотань, доказів повного або часткового погашення заборгованості, а також контррозрахунку заборгованості до суду не подала.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, надані позивачем, та оцінивши їх у сукупності, суд встановив такі обставини.
12 березня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0598/82/0191220.
Відповідно до умов договору сума кредиту становить 13 010,20 грн, з яких 11 730,00 грн надавалися позичальнику для задоволення власних потреб та 1 280,20 грн - на сплату страхового платежу. Датою надання кредиту визначено 12 березня 2018 року, датою повного погашення кредиту - 12 березня 2024 року, строк кредитування - 72 місяці.
Пунктом 1.1.8 договору встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 39,9 % річних.
З виписки по рахунку встановлено, що 12 березня 2018 року банком здійснено видачу кредиту відповідачу у розмірі 13 010,20 грн за договором № 014/0598/82/0191220, що підтверджує виконання первісним кредитором своїх зобов`язань.
Відповідач здійснювала погашення заборгованості, однак надалі припинила належне виконання зобов`язань. Залишок непогашеної основної суми кредиту становить 12 017,37 грн.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 17 лютого 2020 року до договору відступлення № 114/2-19-F за кредитним договором відповідача обліковувалась заборгованість у загальному розмірі 14 076,56 грн, з якої 12 017,37 грн - основна сума кредиту, 2 059,19 грн - проценти та 1 482,22 грн - пеня.
З розрахунку ТОВ «Вердикт капітал» убачається, що на залишок основної заборгованості 12 017,37 грн за період з 17 лютого 2020 року до 09 січня 2023 року за ставкою 39,9 % річних нараховано 13 898,73 грн процентів, унаслідок чого загальна заборгованість за процентами станом на 10 січня 2023 року становила 15 957,92 грн.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
У витягу з реєстру боржників до зазначеного договору ОСОБА_1 зазначено боржником за договором № 014/0598/82/0191220 із заборгованістю 12 017,37 грн за основним зобов`язанням, 15 957,92 грн за процентами та 1 482,22 грн пені.
Після набуття права вимоги ТОВ «Коллект центр» нарахувало на суму основного боргу 12 017,37 грн проценти за ставкою 39,9 % річних за період з 10 січня 2023 року до 11 березня 2024 року включно у розмірі 5 609,41 грн.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
З огляду на встановлені обставини вимога про стягнення основної суми кредиту в розмірі 12 017,37 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо заявленої позивачем заборгованості за процентами у загальному розмірі 21 567,33 грн суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, а їх розмір і порядок одержання встановлюються договором.
Сторони визначили строк кредитування тривалістю 72 місяці - з 12 березня 2018 року до 12 березня 2024 року.
Матеріали справи не містять доказів пред`явлення первісним або наступними кредиторами до відповідача вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, яка б змінила погоджений сторонами строк кредитування.
Заявлені позивачем проценти нараховані за період до 11 березня 2024 року включно, тобто виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Так, заборгованість за процентами станом на 10 січня 2023 року становила 15 957,92 грн, а після переходу права вимоги до позивача на залишок основного боргу 12 017,37 грн за період з 10 січня 2023 року до 11 березня 2024 року, що становить 427 днів, за погодженою сторонами ставкою 39,9 % річних нараховано ще 5 609,41 грн.
Таким чином, заявлені до стягнення 21 567,33 грн є процентами за користування кредитом, нарахованими відповідно до статті 1048 ЦК України у межах погодженого сторонами строку кредитування.
При цьому положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не звільняють позичальника від обов`язку сплачувати передбачені договором проценти за правомірне користування кредитом у межах строку кредитування, оскільки зазначеним пунктом передбачено звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, та від сплати неустойки (штрафу, пені) й інших платежів, нарахованих саме за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Тому вимога про стягнення процентів є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Разом із тим, перевіряючи правильність наведеного позивачем розрахунку процентів, суд установив, що при їх обчисленні за окремі періоди кредиторами застосовано тривалість календарного року 365 днів без урахування того, що 2020 та 2024 роки є високосними та складаються із 366 календарних днів.
Оскільки умовами кредитного договору передбачено нарахування процентів виходячи із фактичної кількості календарних днів користування кредитом та кількості календарних днів у відповідному році, розрахунок процентів підлягає коригуванню.
Так, за період із 17 лютого 2020 року до 09 січня 2023 року на залишок основної заборгованості у розмірі 12 017,37 грн за ставкою 39,9 % річних обґрунтований розмір процентів становить 13 887,28 грн замість заявлених 13 898,73 грн.
За період із 10 січня 2023 року до 11 березня 2024 року включно обґрунтований розмір процентів становить 5 606,86 грн замість заявлених 5 609,41 грн.
Таким чином, разом із заборгованістю за процентами у розмірі 2 059,19 грн, яка існувала станом на 17 лютого 2020 року, загальна сума належних до стягнення процентів становить 21 553,33 грн (2 059,19 грн + 13 887,28 грн + 5 606,86 грн).
Отже, вимога про стягнення процентів підлягає частковому задоволенню у розмірі 21 553,33 грн,
Щодо вимоги про стягнення пені у розмірі 1 482,22 грн суд зазначає таке.
За змістом частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 10.3 кредитного договору передбачено, що за прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання кредитор має право вимагати сплати пені у розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення.
Разом із тим правовідносини сторін виникли з договору про надання кредиту фізичній особі для задоволення особистих потреб, а тому до них застосовуються положення Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частини другої статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.
Зазначене обмеження є імперативним і не може бути збільшене домовленістю сторін.
Із наданого первісним кредитором розрахунку вбачається, що пеня розраховувалася виходячи із встановленої договором ставки 1 % за кожний день прострочення. Станом на 17 лютого 2020 року первісним кредитором визначено розраховану пеню у розмірі 1 881,66 грн.
Натомість у витягу з реєстру боржників від 17 лютого 2020 року зазначена інша сума пені - 1 482,22 грн. Саме ця сума в подальшому без змін перенесена до реєстру боржників станом на 10 січня 2023 року та заявлена позивачем до стягнення.
При цьому матеріали справи не містять окремого розрахунку, з якого можливо було б установити періоди прострочення, розмір простроченого платежу, облікову ставку НБУ, яка діяла у кожному відповідному періоді, та перевірити дотримання встановлених частиною другою статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» обмежень.
Саме по собі зазначення суми 1 482,22 грн у реєстрах боржників не є розрахунком пені та не дає суду можливості перевірити її відповідність імперативним вимогам закону.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо застосування пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України суд зазначає, що в період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання кредитного зобов`язання, а неустойка та інші платежі, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за таке прострочення, підлягають списанню кредитодавцем.
Разом із тим із наданих позивачем доказів встановлено, що заявлена до стягнення сума пені 1 482,22 грн була визначена ще станом на 17 лютого 2020 року та в подальшому не збільшувалася. Отже, сама по собі дія воєнного стану не є підставою для списання цієї суми.
Водночас, з огляду на відсутність належного розрахунку заявленої пені у межах обмежень, установлених статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування», вимога про стягнення 1 482,22 грн пені є недоведеною та задоволенню не підлягає.
Судом також встановлено належний перехід права вимоги за кредитним договором до позивача.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Факт переходу права вимоги від АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «Вердикт капітал», а надалі від ТОВ «Вердикт капітал» до ТОВ «Коллект центр» підтверджується договорами відступлення права вимоги, додатковою угодою, актами приймання-передачі реєстрів боржників, відповідними витягами з реєстрів та доказами проведення розрахунків між сторонами договорів відступлення.
Отже, позивач набув статусу належного кредитора у спірному зобов`язанні та має право вимагати від відповідача його виконання в обсязі прав, які належали первісному кредитору.
Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 33 570,70 грн, яка складається із: 12 017,37 грн заборгованості за основною сумою кредиту та 21 553,33 грн заборгованості за процентами, нарахованими у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У задоволенні вимоги про стягнення 1 482,22 грн пені та 14,00 грн процентів слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із такого.
Позовні вимоги задоволено у розмірі 33 570,70 грн із заявлених 35 066,92 грн, що становить 95,73 % ціни позову.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, тому з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню 2 548,80 грн судового збору.
Позивач також просить стягнути 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а для визначення їх розміру з метою розподілу судових витрат учасник справи подає докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості.
На підтвердження заявлених витрат позивачем надано договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року та прайс-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс».
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає розподілу між сторонами, суд враховує категорію та складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, значення справи для сторін, а також критерії реальності, необхідності, розумності та співмірності таких витрат.
Суд враховує, що спір у цій справі виник із типових кредитних правовідносин, позовна заява має типовий характер, справа не є складною з фактичної та правової точки зору, розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, участі представника позивача у судових засіданнях не потребувала, додаткові процесуальні документи під час розгляду справи представником позивача не подавалися.
За таких обставин заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13 000,00 грн суд вважає завищеним та таким, що не відповідає критеріям розумності, співмірності й пропорційності до предмета спору та фактично виконаної адвокатом роботи.
З огляду на характер спору, його типовість, обсяг наданих правничих послуг та порядок розгляду справи суд вважає обґрунтованим і співмірним розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено у розмірі 33 570,70 грн із заявлених 35 066,92 грн, що становить 95,73 % ціни позову, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 872,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (3 000,00 грн * 95,73 %).
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279,280-284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором № 014/0598/82/0191220 від 12 березня 2018 року у загальному розмірі 33 570,70 грн (тридцять три тисячі п`ятсот сімдесят гривень 70 копійок), яка складається із: 12 017,37 грн - заборгованості за основною сумою кредиту; 21 553,33 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 2 548,80 грн (дві тисячі п`ятсот сорок вісім гривень 80 копійок) судового збору та 2 872,00 грн (дві тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.
Копію заочного рішення направити учасникам справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлено і в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом установлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення чи виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 25 серпня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», юридична адреса: 01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання  АДРЕСА_1 .

Суддя: