Справа № 953/8982/26 
н/п 3/953/1690/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2026 р.           м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Кіндер В.А., за участі захисника Нагорного І.В., розглянувши у залі суду, матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2026 року о 00 годині 02 хвилин в м. Харкові по вул. Гвардійців Широнінців, 88, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsushi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Поважність причини своєї неявки ОСОБА_1 не повідомив, клопотань чи заяв на адресу суду від нього не надходило.
Суд зауважує, положеннями ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою, проте даний перелік не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП.
Зважаючи на необхідність дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Адвокат Нагорний І.В. подав письмові заперечення у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, які підтримав у судовому засіданні. Адвокат Нагорний І.В стверджує, що справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із наступним: матеріали справи не містять доказів керування автомобілем ОСОБА_1 та законні підстави первинного втручання органу поліції; висловлена ОСОБА_1 згода пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння інтерпретована працівниками поліції як відмова останнього; протокол оформлявся працівником поліції, який належно не пред`явив службове посвідчення, та без забезпечення прав, передбачених ст. 254, 256, 268 КУпАП; протягом усієї процедури ОСОБА_1 був істотно обмежений у можливості реалізувати право на захист. 
Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Винна ОСОБА_1 належним чином підтверджена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 702168 від 25.06.2026, в якому, зокрема, безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення (відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння); долученими до протоколу відеозаписами «1», «export-a8lf6», «export-itd41», «export-m5mro»; рапортом поліцейського, відповідно до якого виклад обставин правопорушення узгоджується з відомостями відеозаписів та протоколу.
Оцінюючи наведені докази, суд керується положеннями ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (зі змінами) (далі Інструкція), якими унормовано правову процедуру огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлено гарантії захисту прав і законних інтересів водія, а також процесуальні запобіжники можливим зловживанням з боку працівників поліції.
Суд зважає на те, що згідно із п. 2 розділу І Інструкції підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п. 3 розділу І Інструкції.
З матеріалів справи, зокрема, даних протоколу вбачається, що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота.
За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або забезпечує доставку особи до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду (п.п. 1,9 Розділу ІІ інструкції).
Положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, ОСОБА_1 в порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху України від проходження огляду на стан сп`яніння в належному порядку відмовився. 
Судом встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів), використання якої передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, що був досліджений судом.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - спеціальний, зокрема, особа, яка керувала транспортним засобом.
З відеозапису «1», відзнятого на камеру автомобіля працівників поліції, вбачається рух транспортного засобу, за яким слідує службовий автомобіль. Після зупинки транспортного засобу правопорушника автомобіль працівників поліції відразу зупинився ліворуч від припаркованого транспортного засобу. Обставини події зафільмовані 25 червня 2026 року. З відеозапису «export-a8lf6», відзнятого на бодікамеру працівника поліції, вбачається, що відразу після зупинки службового автомобіля працівник поліції виходить зі свого автомобіля та підходить до автомобіля правопорушника, в якому за кермом знаходиться ОСОБА_1 . Відтак, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є особою, яка здійснювала керування Mitsushi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 . Висновки суду не спростовують доводи захисника, що між відео зі службового автомобіля та початком взаємодії особи з працівником поліції є перерив в 20 секунд, оскільки відеозаписи «1» та «export-a8lf6» є взаємоузгодженими та взаємодоповнюючими. Взаємодія працівника поліції з правопорушником відбулася майже одразу після зупинки службового автомобіля, який зупинився майже відразу після зупинки автомобіля порушника, що поза розумним сумнівом підтверджує перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного саме як водія.
З відеозапису «export-itd41» вбачається, працівник поліції, підійшовши до автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , представилася, повідомивши своє звання та прізвище. Окрім того, працівниками поліції було повідомлено, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , був рух транспортного під час дії заборони комендантського часу та порушення останнім правил дорожнього руху (проміжок часу: 02:40 – 03:00). 
Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що зупинка транспортного засобу здійснена відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 закону України «Про національну поліції».
З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 першочергово неодноразово висловлював згоду пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку. Водночас, суд не встановив будь-яких об`єктивних обставин, які б перешкоджали  ОСОБА_1  виконати вимогу працівника поліції. Суд розцінює поведінку  ОСОБА_1 , як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки працівниками поліції були створені всі умови для такого огляду, реалізація якого залежала виключно від волевиявлення та активної поведінки  ОСОБА_1 . Врешті-решт, ОСОБА_1 висловив відмову щодо проходження такого огляду. 
Щодо доводів захисника, щодо порушення працівниками поліції права ОСОБА_1 на захист, то суд зазначає, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП.
Про реалізацію правопорушником прав, передбачених КУпАП, свідчить також те, що ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до професійного захисника до розгляду його справи Київським районним судом м. Харкова, який забезпечував його захист.
Зважаючи на встановлені обставини, суд розцінює позицію  ОСОБА_1 , як обраний спосіб захисту для уникнення адміністративної відповідальності. Доводи адвоката щодо відсутності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами справи.
Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною належним чином та в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому на нього необхідно накласти стягнення, визначене у санкції даної статті.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не містить альтернатив застосування адміністративного стягнення.
З довідки поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 , згідно із обліковими даними ІПНП отримував посвідчення водія НОМЕР_3 .
Відтак, ОСОБА_1 має нести відповідальність як «водій», тобто у виді накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
При накладенні на особу стягнення, суддя відповідно до вимог ст. ст. 33-35 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, яке є умисним і грубим порушенням ПДР України, особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності.
Згідно ст. 34, ст. 35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення особи, що притягується до адміністративної відповідальності від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст. 284, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, якщо інше не встановлено законодавством України (ч.3 ст.307 КУпАП).
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.
Повний текст постанови складено 16.09.2026

Суддя: Кіндер В. А.