ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 460/8469/24 пров. № А/857/48075/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року (головуюча суддя: Дудар О.М., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 31.07.2024 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у незарахуванні при призначенні пенсії за віком з 29.04.2024 до загального страхового стажу періоду роботи в ПМК-11 АП «Кримводбуд» із 01.04.1991 по 29.08.1997; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплатити пенсію починаючи із 29.04.2024, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи в ПМК-11 АП «Кримводбуд» із 01.04.1991 по 29.08.1997.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач, приймаючи рішення про призначення дострокової пенсії за віком, безпідставно не зарахував до загального страхового стажу позивача період роботи у ПМК-11 АП «Кримводбуд». Водночас, трудова книжка позивача містить інформацію про такий трудовий стаж, що підтверджується відповідними записами щодо дати прийняття на роботу, переведення на іншу посаду, реорганізації підприємства та дати звільнення з роботи. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року позовну заяву задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування під час призначення ОСОБА_1 пенсії за віком до загального страхового стажу періоду роботи в ПМК-11 АП «Кримводбуд» із 01 квітня 1991 року до 29 серпня 1997 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в ПМК-11 АП «Кримводбуд» із 01 квітня 1991 року до 29 серпня 1997 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 29 квітня 2024 року з урахуванням виплачених сум.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що з положень пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників видно, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка. Запис у трудовій книжці не є безумовним доказом про період роботи особи у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відповідної інформації; неправильне оформлення печатки підприємства може вказувати на неточності в трудовій книжці та ставити під сумнів достовірність відомостей про зазначені в ній періоди роботи; у разі виявлення неточностей у трудовій книжці для підтвердження трудового стажу можна використовувати дані з реєстрів, довідки, виписки, трудові договори та інші відповідні документи, які містять відомості про періоди роботи. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 28 січня 2025 року у справі № 300/8132/23 (адміністративне провадження № К/990/21738/24). Відтак, період роботи в ПМК-11 АП «Кримводбуд» з 01.04.1991 по 29.08.1997, зазначений у трудовій книжці НОМЕР_1 , до страхового стажу для обчислення пенсії не враховано, оскільки записи про вказаний період роботи внесено у трудову книжку з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (відтиск печатки, якою засвідчено запис про звільнення, не придатний для сприйняття змісту; у записі № 8 про звільнення з роботи наявне виправлення в даті наказу (графа 4)).
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 06.05.2024 № 172750007093 (Корецьке об`єднане управління ПФУ – 17275) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 29.04.2024 було призначено дострокову пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як учаснику бойових дій.
Згідно з рішенням від 06.05.2024 № 172750007093, страховий стаж ОСОБА_1 для обчислення пенсії становить 31 рік 4 місяці 6 днів.
Вважаючи, що розмір пенсії є занадто низьким, з метою перевірки правомірності обчислення органом Пенсійного фонду пенсії, ОСОБА_1 подав Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області запит на доступ до публічної інформації.
На зазначений запит Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 16.05.2024 № 1700-0202-8/27261 повідомило ОСОБА_1 про те, що до його страхового стажу не зараховано період роботи із 01.04.1991 до 29.08.1997 у ПМК-11 АП «Кримводбуд» у зв`язку з тим, що запис про звільнення з роботи у трудовій книжці завірений печаткою, не придатною для сприйняття змісту, а трудова книжка має містити чітке зображення повного складу тексту та його реквізитів, у записі № 8 про звільнення з роботи наявне виправлення в даті наказу (графа 4). 
Вважаючи, що відповідач, не зарахувавши до страхового стажу відповідний період роботи, допустив протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду із позовною заявою.
Задовольняючи повністю позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці позивача щодо обумовлених періодів роботи відповідачем не надано, а тому ці записи безпідставно не взято до уваги під час розрахунку страхового стажу. Також суд зазначив, що у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права. Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів здійснення повноважень щодо отримання додаткових документів, які були б достатніми для підтвердження або ж спростування факту роботи у спірний період у ПМК-11 АП «Кримводбуд». За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, що виявилася у незарахуванні до страхового стажу позивача під час призначення пенсії періоду роботи у ПМК-11 АП «Кримводбуд» з 01.04.1991 по 29.08.1997. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Положеннями частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, належним чином оформлені записи в трудовій книжці є підставою для врахування відповідних періодів роботи до загального трудового стажу особи, а у разі відсутності таких записів або їх неповноти трудовий стаж має встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як судом встановлено, позивачу до страхового стажу не зараховано період роботи із 01.04.1991 до 29.08.1997 у ПМК-11 АП «Кримводбуд» у зв`язку з тим, що запис про звільнення з роботи у трудовій книжці завірений печаткою, не придатною для сприйняття змісту, а трудова книжка має містити чітке зображення повного складу тексту та його реквізитів, у записі №8 про звільнення з роботи наявне виправлення в даті наказу (графа 4). 
За змістом пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відтак, уточнюючі довідки подаються виключно у випадках, відсутності трудової книжки або відсутності необхідних записів в ній, наявності неправильних або неточних записів. В той же час, підставою для неврахування стажу став відтиск печатки, не придатний для сприйняття змісту. При цьому будь-яких зауважень з боку відповідача щодо записів, зроблених в трудовій книжці немає.
Порядок ведення трудових книжок станом на дату видачі трудової книжки врегульований положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в МЮУ 17.08.1993 за № 110.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 (чинної у спірний період роботи позивача), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. 
Суд констатує, що всі записи, як про прийняття позивача на роботу у спірний період, так і про його звільнення відповідають вимогам пункту 2.4 Інструкції № 58.
При цьому, вимог щодо чіткості печатки у такій інструкції не передбачено. 
Суд враховує, що запис про звільнення позивача від 29.08.1997 був скріплений печаткою понад 25 років тому, а відтак може бути не достатньо читабельним. Проте, ця обставина не спростовує факту роботи позивача у спірний період, та не може бути підставою для зарахування цього періоду до загального страхового стажу. 
З долученої до матеріалів справи копії трудової книжки позивача вбачається, що така містить інформацію про трудовий стаж позивача з відповідними записами: дата прийняття на роботу, дата переведення на іншу посаду, реорганізація підприємства та дата звільнення з роботи. Водночас, доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці позивача щодо обумовлених періодів роботи відповідачем не надано, а тому ці записи безпідставно не взято до уваги під час розрахунку страхового стажу. 
Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Отже, обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації, а не на власника трудової книжки.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення, неналежний порядок ведення та заповнення будь-якої документації з вини підприємства. Існуючий недолік не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист, зокрема призначення пенсії.
Також, така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 04.07.2023 у справі № 580/4012/19.
Крім того, у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Відтак період роботи позивача зазначені у трудовій книжці підлягають зарахуванню до страхового стажу. 
Враховуючи викладене, оскільки інші підстави для відмови у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу позивача відсутні, то відповідач допустив протиправну бездіяльність, що виявилася у незарахуванні до страхового стажу позивача під час призначення пенсії періоду роботи у ПМК-11 АП «Кримводбуд» з 01.04.1991 по 29.08.1997. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у незарахуванні під час призначення пенсії за віком до загального стажу періоду роботи в ПМК-11 АП «Кримводбуд» із 01 квітня 1991 року по 29 серпня 1997 року є протиправною, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в ПМК-11 АП «Кримводбуд» із 01 квітня 1991 року до 29 серпня 1997 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 29 квітня 2024 року з урахуванням виплачених сум.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року у справі № 460/8469/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя | | О. М. Гінда
судді | | О. Б. Заверуха
| | З. М. Матковська