Справа № 167/1050/26
Номер провадження 2/167/906/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

16 вересня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді     Требика В.Б.,
з участю:
секретаря судового засідання   Герасимчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 14575,40 грн.
Позов обґрунтовується тим, що 14 лютого 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 уклали договір № 499849045 (далі – договір
№ 499849045), за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5800 грн., і зобов`язався повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 14575,40 грн., з яких:
5800 грн. – тіло кредиту, 8775,40 грн. – проценти. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за договором № 499849045 перейшло до ТОВ «Таліон плюс». 5 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за вищевказаним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». 5 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 05/06/25-Е, згідно з яким таке право перейшло до позивача.
Представник ТОВ «ФК «Ейс», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явилася. У позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника.
Відповідач ОСОБА_1 , якому у встановленому порядку надсилався виклик до суду, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав. Місцеперебування відповідача суду невідоме і надійшли відомості щодо виклику ОСОБА_1 у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України (далі – ЦПК), за зареєстрованим місцем проживання (ч. 10 ст. 130 ЦПК).

Процесуальні дії у справі
19 серпня 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
14 лютого 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір № 499849045 (підписано електронним підписом – одноразовим ідентифікатором 6SCF62V4 (14 лютого 2020 року o 20:55 (арк. спр. 42), відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 5800 грн. (п. 1.1), строком на 30 днів (п. 1.2), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 0,51% за дисконтною процентною ставкою (п. 1.3) та 1,70% за базовою (п. 1.4) за кожний день користування кредитом (арк. спр. 43-44).
За змістом п. 4.3 договору № 499849045 проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2 цього договору, є процентами в розумінні
ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК). 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 14 лютого 2020 року перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 5800 грн. на рахунок № НОМЕР_1 , про що свідчить довідка від 26 травня 2026 року (арк. спр. 46).
З листа АТ КБ «Приватбанк» від 28 серпня 2026 року № 20.1.0.0.0/7-260825/28011-БТ слідує, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту
№ НОМЕР_2 , на яку 14 лютого 2020 року було зараховано грошові кошти у розмірі 5800 грн. (арк. спр. 106). 
Зазначені реквізити банківської карти № НОМЕР_1 в довідці ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та листі АТ КБ «Приватбанк» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім в заявці на отримання грошових коштів у кредит від 14 лютого 2020 року (арк. спр. 53).
Відповідно до наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 травня 2020 року складала: 5800 грн. – тіло кредиту, 8062 грн. – проценти (арк. спр. 28-29).
Згідно з наданим ТОВ «Таліон плюс» розрахунком заборгованості та наданої ТОВ «ФК «Ейс» виписки з особового рахунку станом на 15 червня 2026 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором № 499849045 у розмірі 14575,40 грн., з яких: 5800 грн. – тіло кредиту, 8775,40 грн. – проценти (арк. спр. 32, 33).
За змістом п. 2.1.1.6 договору № 499849045 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» має право укласти договір відступлення прав вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, з урахуванням вимог законодавства України.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) і ТОВ «Таліон плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). «Право вимоги» означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Строк договору закінчується 28 листопада 2019 року (п. 8.2). Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін (п. 8.4). Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину (п. 8.6) (арк. спр. 67-72).
Відповідно до копії додаткової угоди від 28 листопада 2019 року № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 п. 8.2 викладено у новій редакції, а саме, що строк дії договору факторингу закінчується 31 грудня 2020 року (арк. спр. 72 на звороті).
Згідно з копією додаткової угоди від 31 грудня 2020 року № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 текст договору факторингу викладено у новій редакції. Зміст пунктів 2.1, 8.4, 8.6 залишився аналогічним. «Право вимоги» – права грошових вимог Клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Строк договору закінчується 31 грудня 2021 року (п. 8.2) (арк. спр. 73-77).
Відповідно до копії додаткової угоди від 31 грудня 2021 року № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня
2022 року включно (арк. спр. 78).
З копії додаткової угоди від 31 грудня 2022 року № 31 до договору факторингу
№ 28/1118-01 слідує, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня
2023 року включно (арк. спр. 78 на звороті).
Як вбачається з копії додаткової угоди від 31 грудня 2023 року № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони домовилися продовжити строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року включно (арк. спр. 79).
Згідно з актом звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимоги за реєстром прав вимоги від 26 травня 2020 року № 80 за договором факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 (арк. спр. 10).
Відповідно до реєстру прав вимоги від 26 травня 2020 року № 80 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 499849045 на суму 13862 грн. (арк. спр. 8-9).
5 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників у реєстрі прав вимоги (арк. спр. 11-15).
Платіжною інструкцією від 29 жовтня 2021 року № 742 підтверджено оплату ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на користь ТОВ «Таліон плюс» за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги від 28 жовтня 2021 року № 7 за договором факторингу від 5 серпня 2020 року № 05/0820-01(арк. спр. 18).
Відповідно до реєстру прав вимоги від 28 жовтня 2021 року № 7 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 499849045 на суму 14575,40 грн. (арк. спр. 16-17).
5 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 05/06/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступає ТОВ «ФК «Ейс» за плату, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги до боржників у реєстрі боржників (арк. спр. 19-23). Про що також був складений акт прийому-передачі реєстру боржників від 5 червня 2025 року (арк. спр. 26). 
Згідно з платіжною інструкцією від 10 вересня 2025 року № 345 ТОВ «ФК «Ейс» сплатило на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» кошти за договором факторингу від 5 червня 2025 року № 05/06/25-Е (арк. спр. 27).
Відповідно до реєстру боржників від 5 червня 2025 року до договору факторингу № 05/06/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 499849045 на суму 14575,40 грн. (арк. спр. 24-25).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями.
Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі – ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються та сторонами не оспорюються факти переходу права грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» за договором № 499849045.

Стосовно стягнення заборгованості за договором.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК).
Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Суд установив, що відповідач ОСОБА_1 і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір № 499849045 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у сумі 5800 грн., на строк 30 днів, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними.
14 лютого 2020 року кредитні кошти перераховані відповідачу.
Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суд вважає доведеним.
У підписаному відповідачем договорі № 499849045 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами та строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором № 499849045 у розмірі 14575,40 грн., з яких: 5800 грн. – тіло кредиту, 8775,40 грн. – проценти.
У подальшому позивач ТОВ «ФК «Ейс» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 499849045.
Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.
Вказані обставини відповідач не спростував, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надав.
Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором № 499849045 у повному обсязі.

Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Із копій договору про надання правничої допомоги від 20 січня 2026 року № 20/01/26-01 (арк. спр. 34-35), додаткової угоди до цього договору від 19 червня 2026 року № 25770958715 (арк. спр. 36), акта прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2026 року (арк. спр. 37), свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 26 серпня 2010 року № 4267/10 (арк. спр. 38), довіреності від 12 лютого 2026 року (арк. спр. 39) судом встановлено, що адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» надавалася правнича допомога ТОВ «ФК «Ейс» у цій справі. Така допомога полягала у: складанні позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 499849045 (витрачений час 2 год., вартість 5000 грн.), вивченні матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_1 , за договором № 499849045 (витрачений час 2 год., вартість 1000 грн.), підготовці та поданні адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за договором № 499849045 на рахунок позичальника ОСОБА_1 (витрачений час 1 год., вартість 500 грн.), підготовці клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за договором № 499849045 на рахунок позичальника ОСОБА_1 (витрачений час 1 год., вартість 500 грн.). Загальна вартість послуг складає 7000 грн.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує, що ця справа є малозначною, в даній категорії справ усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ТОВ «ФК «Ейс» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором від 14 лютого 2020 року № 499849045: 5800 (п`ять тисяч вісімсот) гривень тіла кредиту, 8775 (вісім тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 (сорок) копійок процентів, а також 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте Рожищенським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою до Рожищенського районного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, кабінет 13, ідентифікаційний код юридичної особи 42986956).
Відповідач:  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Суддя:          В.Б. Требик