ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
^_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року | м. Одеса | Справа № 916/4361/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богацької Н.С.
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Радсадівської сільської ради
на рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2026, ухвалене суддею Сулімовською М.Б., м. Одеса
у справі №916/4361/25
за позовом: Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Радсадівської сільської ради
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Затишний дім»
про: стягнення 122 301,60 грн,
ВСТАНОВИВ
У жовтні 2025 року Відділ освіти, культури, молоді, спорту та туризму Радсадівської сільської ради (далі Відділ освіти) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Затишний дім» (далі ТОВ «БК «Затишний дім»), в якому просив стягнути з останнього на його користь збитки у розмірі 122301,60 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на завищення вартості виконаних робіт за договором від 16.11.2023 №64 (далі договір) на спірну суму, на підтвердження чого надав суду Акт ревізії Державної аудиторської служби України (далі Держаудитслужби) від 25.09.2025 №15-14-11/127 (далі Акт ревізії).
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 у справі №916/4361/25 у задоволенні позову відмовлено.
Місцевий господарський суд виходив з того, що сторони належно виконали умови договору і не мали взаємних зауважень, в той час як позовні вимоги обґрунтовано виключно даними, які встановлені в Акті ревізії. Водночас, суд зазначив, що сам лише акт не є підставою для стягнення з відповідача визначених у ньому сум та не звільняє сторону від процесуального обов`язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами. У даному випадку позивач не був позбавлений права провести експертизу та у інший, не заборонений законом спосіб, доводити обґрунтованість заявлених вимог, однак позовні вимоги обґрунтовані виключно документами, наданими Держаудитслужбою. Отже, суд відхилив Акт ревізії та долучені до нього документи як доказ на підтвердження завищення вартості виконаних за договором робіт на суму 122301,60 грн, оскільки встановлені у акті ревізії обставини не спростовують факту прийняття позивачем виконаних відповідачем робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт, зокрема, у частині їх вартості, без зауважень.
Не погодившись з рішенням суду, Відділ освіти подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що у даній справі Акт ревізії базується на акті фактичного обстеження від 09.09.2025, яким фізично зафіксовано відсутність встановленого обладнання та наданих послуг. Таким чином, як стверджує скаржник, предметом доказування є не «думка аудитора», а факт фізичної відсутності оплачених матеріалів та послуг, що підтверджується первинним оглядом. Крім того, позивач вказує на те, що цей акт виявив приховані недоліки, які не могли бути виявлені при звичайному приймання, а тому відмова суду в позові лише на підставі того, що порушення виявлено органом контролю, а не самим позивачем, є обмеженням права на захист інтересів громади.
Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/4361/25, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів з суду першої інстанції.
08.05.2026 матеріали цієї справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 за апеляційною скаргою Відділу освіти на рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 у справі №916/4361/25 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачу строк до 29.05.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.
Відповідач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 ГПК України не скористався, відзив на апеляційну скаргу, не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи також не надходило.
Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2023 між Відділом освіти (Замовник) та ТОВ «БК «Затишний дім» (Підрядник) було укладено договір №64, згідно з яким Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується у відповідності до умов даного договору надати послуги по об`єкту: ДК 021:2015: 45450000-6 Інші завершальні будівельні роботи - Поточний ремонт та облаштування споруди цивільного захисту (ПРУ) Радсадівського закладу дошкільної освіти, що розташований за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, селище Радісний Сад, вулиця Шевченка, 6-У (Деталізований CPV код (у т.ч. для лотів) та його назва ДК 021:2015 - 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи), а Замовник зобов`язується прийняти ці послуги та оплатити їх (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 1.2 договору Підрядник повинен виконати передбачені договором послуги, якість яких відповідає умовам Кошторисних норм України «Настанова з визначення вартості будівництва», затвердженої наказом Мінрегіону від 01.11.2021 №281, а також державних стандартів, будівельних норм і правил, інших нормативних документів, проектно-кошторисної документації і договору.
Згідно з п. 1.3 договору кошторисна документація на виконання послуг складається Підрядником і набирає чинності та стає невід`ємною частиною цього договору з моменту підтвердження (підписання) його Замовником.
Кількість та обсяги послуг повинні відповідати дефектному акту, який є невід`ємною частиною цього договору.
Підписання цього договору сторонами свідчить про те, що Замовник надав Підряднику усю необхідну документацію, відповідно до якої Підрядник зобов`язується виконати послуги (п. 1.4 договору).
За умовами п. 2.4 договору приймання-передача робіт/послуг за цим договором здійснюється за актом приймання-передачі виконаних робіт/послуг форми КБ-2 та довідкою форми КБ-3. Після завершення виконання робіт/послуг Підрядник передає Замовнику два примірники акту приймання-передачі виконаних робіт/послуг. Замовник протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання акту приймання-передачі перевіряє обсяги виконаних робіт/послуг, їх якість та відповідність умовам договору та підписує акт приймання-передачі, після чого повертає один екземпляр акту підряднику або надає підряднику мотивовану письмову відмову від підписання акту з вказівкою на недоліки, виявлені у виконаних послугах. Вказані недоліки підлягають усуненню Підрядником за його рахунок протягом 3 календарних днів з моменту отримання письмової відмови Замовника. Після усунення недоліків акт приймання-передачі повторно розглядається Замовником в порядку, визначеному цим пунктом.
Умовами п. 3.1 договору визначено, що Підрядник зобов`язаний виконати послуги, визначені цим договором, з дати підписання договору до 20.12.2023.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що договірна ціна за цим договором складає: 1004816 грн, у тому числі ПДВ 167469,33 грн. Вид договірної ціни - тверда. Розрахунок договірної ціни, складений відповідно до пропозиції підрядника, є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 4.2 договору ціна пропозиції залишається незмінною, крім випадків, передбачених «Настановою визначення вартості будівництва», затвердженої наказом Мінрегіону від 01.11.2021 №281 та випадків, визначених чинним законодавством.
Положеннями п. 5.1 договору визначено, що Підрядник зобов`язаний: своїми силами і засобами виконати послуги у відповідності з умовами даного договору, вимогами чинного законодавства, державних будівельних норм та правил, в обсязі та у термін, передбачений цим договором; передати Замовнику належно виконані послуги; забезпечити представнику Замовника усі належні умови для здійснення контролю (технічного нагляду) за виконанням послуг, в тому числі надавати на вимогу представника Замовника усі необхідні документи та пояснення щодо виконання окремих видів робіт/послуг; ліквідувати недоробки і недоліки, що виниклий з його вини і виявлені в ході приймання виконаних послуг; власними силами та засобами, за свій рахунок усунути недоліки у виконаних послугах, виявлені протягом гарантійного терміну, передбаченого даним договором.
Відповідно до п. 5.2 договору Замовник, крім іншого, зобов`язаний прийняти послуги, належно виконані Підрядником та підписати акт приймання-передачі відповідно до п. 2.4 договору.
Пунктом 5.4 договору зазначено, що Замовник має право: отримати від Підрядника належно виконані послуги згідно цього договору; відмовитися від прийняття закінчених послуг у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної у технічному завданні та договорі, і не можуть бути усунені Підрядником, Замовником або третьою особою; вимагати безоплатного виправлення недоліків, що виникли внаслідок допущених Підрядником порушень, або виправити їх своїми силами, якщо інше не передбачено договором. У такому разі збитки, завдані Замовнику, відшкодовуються Підрядником, у тому числі за рахунок відповідного зниження договірної ціни; контролювати стан та якість виконання послуг і вимагати від Підрядника за рахунок останнього усувати виявлені відхилення від кошторису та переробляти неякісно виконані послуги; Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість надання послуг, не втручаючись у діяльність Підрядника.
Гарантійний строк на дані послуги становить 3 роки. Гарантійний строк на матеріали та обладнання відповідає гарантійному терміну виробника даної продукції. Перебіг гарантійного строку починається з дати підписання сторонами кінцевого акту приймання-передачі виконаних послуг (п. 6.2 договору).
За умовами п. 6.3 договору вбачається, що у разі виявлення протягом гарантійних строків недоліків (дефектів) у виконаних послугах, Замовник протягом 5 робочих днів після їх виявлення повідомляє про це Підрядника і запрошує його для складання акту, де має бути зазначено порядок і строки усунення виявлених недоліків (дефектів). Якщо Підрядник не з`явиться без поважних причин у визначений в запрошенні строк, Замовник має право залучити до складання акту незалежних експертів. Акт, складений без участі Підрядника, надсилається йому для виконання протягом 5 робочих днів після складання.
Згідно з п. 6.4 договору Підрядник протягом 5 робочих днів з моменту підписання акту сторонами, власними та або залученими силами й засобами (за власний рахунок) зобов`язується усунути всі недоробки та недоліки, виявлені та зафіксовані Замовником. Вказаний термін може бути продовжений за згодою Замовника лише у випадку, якщо усунення недоліків з технічних причин потребує значного часу.
Відповідно до п. 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх договірних зобов`язань винна сторона несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України та даним договором.
Умовами п. 8.2 договору визначено, що порушення зобов`язань за договором є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами.
Пунктом 8.4 договору передбачено, що у разі істотного порушення Підрядником умов цього договору, Замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку за умови попереднього письмового повідомлення Підрядника про розірвання договору та з обґрунтуванням підстав для розірвання.
Істотними порушеннями є: несвоєчасне виконання послуг (прострочення понад 7 робочих днів без укладення додаткової угоди до договору про продовження строків виконання послуг); неякісне виконання послуг та не усунення Підрядником виявлених недоліків (мотивована відмова Замовника від підписання акту більш, ніж двічі); порушення Підрядником гарантійних зобов`язань, наданих останнім згідно з умовами закупівлі, за результатами якої укладено цей договір.
У випадку істотного порушення договору Підрядником Замовник має право вимагати від підрядника сплати штрафу на свою користь у розмірі 10% від вартості договору.
Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків до повного їх виконання (п. 10.2 договору).
Договір підписано представниками сторін, підписи скріплено печатками.
В матеріалах цієї справи міститься зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва, відповідно до якого вартість поточного ремонту та облаштування споруди цивільного захисту загалом складає 1004816 грн.
За договірною ціною №1 вбачається, що всього договірна ціна становить 1004816 грн та до якої додаються наступні документи: локальний кошторис на будівельні роботи №02-001-001, відомість ресурсів, розрахунок №1-2 загальновиробничих витрат до договірної ціни №1, розрахунок №5, дефектний акт. 
Вищевказані документи також підписані представниками сторін, підписи скріплено печатками.
За результатами виконаних робіт сторонами було складено та підписано акт №1 від 20.12.2023 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року на загальну суму 1004816 грн, до якого додані відомість ресурсів до акту, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2023 року на суму 1004816 грн.
Ввідповідачем виставлено рахунок №12 від 20.12.2023 на оплату виконаних робіт на суму 1004816 грн, який, за твердженням позивача, сплачено у повному обсязі.
В подальшому, Південним офісом Держаудитслужби в Миколаївській області з 30.07.2025 по 19.09.2025 було проведено виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Відділу за період з 01.01.2022 по 30.06.2025, за результатами якої складено Акт №15-14-11/127 від 25.09.2025 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Відділу за вказаний період.
Під час проведення ревізії, створеною комісією, 09.09.2025 було проведено обстеження фактично виконаних будівельних робіт за договором, за результатом якого комісією встановлено, що за вказаним договором було завищено обсяги робіт та матеріалів, а саме:
- фактично виконано роботи з монтажу світильників, які встановлюються на штирах у кількості 24 шт., тоді як за Актом КБ-2в №1 від 20.12.2023 (далі акт) внесено і оплачено роботи з монтажу світильників, які встановлюються на штирах у кількості 27 шт., завищення обсягів робіт з монтажу складає 3 шт. та обладнання 3 шт.;
- фактично роботи з заповнення дверних прорізів готовими дверними блоками площею до 2 кв.м. з металопластику у кам`яних стінах виконані на площі 10,6 кв.м., тоді як за Актом внесено і оплачено роботи з заповнення дверних прорізів готовими дверними блоками площею до 2 кв.м. з металопластику у кам`яних стінах на площі 13,86 кв.м., завищення обсягів робіт складає 3,26 кв.м. та блоків дверних з металопластику в кількості 3,26 кв.м.;
- роботи з установлення дверних блоків у зовнішніх і внутрішніх прорізах кам`яних стін, площа прорізу до 3 кв.м. на площі 1,9 кв.м. не виконані, тоді як за актом внесено і оплачено роботи з установлення дверних блоків у зовнішніх і внутрішніх прорізах кам`яних стін, площа прорізу до 3 кв.м. на площі 1,9 кв.м., завищення обсягів робіт складає 1,9 кв.м. та блоків дверних внутрішніх в комплекті в кількості 1,9 кв.м.;
- фактично матеріали для повітроводів встановлені у кількості: заглушка діам. 200мм - 4 шт., трійник діам. 200мм - 3 шт., кронштейн - 28 шт., тоді як за актом внесено і оплачено в кількості: заглушка діам. 200мм - 6 шт., трійник діам. 200мм - 28 шт. та кронштейн - 38 шт., завищення обсягів матеріалів складає: заглушка діам. 200мм - 2 шт., трійник діам. 200мм - 25 шт. та кронштейн - 10 шт.;
- фактично роботи з установлення ВКМ проводилися у кількості 4 вентиляторів, тоді як за актом внесено і оплачено роботи з установлення ВКМ в кількості 6 вентиляторів, завищення обсягів робіт складає 2 вентилятори та обладнання - вентилятори канальні ВКМ200 у кількості 2 шт.;
- фактично роботи з установлення фільтрів проводилися на площі 1,257 кв.м., було встановлено фільтри 200 - 2 шт., тоді як за актом внесено і оплачено роботи з установлення фільтрів площею 1,885 кв.м. та фільтри 200 у кількості 3 шт., завищення обсягів робіт складає 0,628 кв.м. та фільтр 200 у кількості 1 шт.;
- фактично роботи з установлення клапанів проводилися у кількості 4 шт. та використано 4 клапана, тоді як за актом внесено і оплачено роботи з установлення клапанів у кількості 6 шт. з використанням 6 шт. клапанів, завищення обсягів робіт складає 2 шт. та клапанів у кількості 2 шт.;
- роботи з установлення анемостатів не проводилися, тоді як за актом внесено і оплачено роботи з установлення анемостатів у кількості 30 грат та обладнання - анемостати у кількості 30 шт., завищення обсягів робіт складає 30 гратів та завищення обсягів обладнання- анемостатів складає 30 шт.;
- фактично роботи з монтажу покрівельного покриття з профільованого листа проводилися на площі 12 кв.м. з використанням матеріалу: профнастилу - 12,7184 кв.м., саморізу покрівельного 120 шт., тоді як за актом внесено і оплачено роботи з монтажу покрівельного покриття з профільованого листа проводилися на площі 15,64 кв.м., з використанням профнастилу - 16,5784 кв.м., саморізу покрівельного 156 шт., завищення обсягів робіт складає 3,64 кв.м. та матеріалів: профнастилу - 3,86 кв.м., саморізу покрівельного 36 шт.;
- фактично роботи з улаштування з листової сталі примикань до кам`яних стін проводилися довжиною 5 м., при цьому було використано примикання з оцинкованої сталі -5,2 кв.м., саморізів покрівельних - 25 шт., тоді як за актом внесено і оплачено роботи з улаштування з листової сталі примикань до кам`яних стін довжиною 6 м. з використанням примикання з оцинкованої сталі - 6,24 м., саморізів покрівельних - 30 шт., завищення обсягів робіт складає 1 м. та матеріалів: примикання з оцинкованої сталі - 1,04 м., саморізи покрівельні - 5 шт.
У Акті ревізії зазначено про завищення обсягів виконаних робіт загалом на суму 122301,60 грн.
В матеріалах цієї справи міститься лист позивача від 15.09.2025 №295/01-27, адресований відповідачу, з вимогою у строк до 18.09.2025 повернути надмірно сплачені кошти у розмірі 122301,60 грн. 
Вказаний лист скеровано на електронну адресу відповідача, проте був залишений без відповіді та реагування, що і зумовило звернення позивача до суду із даним позовом.
Предметом позову у цій справі є вимоги Відділу освіти стягнути з ТОВ «БК «Затишний дім» 122301,60 грн збитків за договором з підстав завищення вартості виконаних робіт.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України).
Колегія суддів зазначає, що сторони не заперечують факт укладення між ними договору підряду, те, що зобов`язання за договором сторонами виконані повністю, передача-приймання виконаних будівельних робіт оформлено без будь-яких заперечень, зауважень чи претензій відповідним актом, який підписаний та скріплений печатками обох сторін, 
Частиною 1 ст. 849 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.
Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Аналогічні положення міститься і укладений між сторонами договір підряду.
Колегія суддів враховує, що позивач не доводить, що при прийнятті виконаних робіт ним були виявлені невідповідності пред`явлених до оплати робіт встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, коригування позивачем цих сум, відмови позивача від приймання робіт та їх оплати, оскільки роботи не відповідають вимогам чинному законодавству, а також умовам договору.
Фактично, доводи та вимоги позивача гуртуються виключно на даних, викладених в Акті ревізії.
Разом з тим, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2025 у справі № 915/222/24 зробив висновок про те, що Акт ревізії Держаудитслужби, яке є уповноваженим органом державного фінансового контролю, якщо він (акт) складений і оформлений із дотриманням законодавчо встановлених вимог, може бути належним доказом у розумінні ст. 76 ГПК України. Такий акт ревізії має оцінюватися судом на загальних підставах, визначених ст. 86 ГПК України, разом з іншими доказами у справі. Акт ревізії є носієм доказової інформації, але не має заздалегідь встановленої сили і не звільняє сторону від обов`язку доведення обставин, на які вона посилається (ч.1 ст.74 ГПК України).
У постанові від 18.02.2025 у справі № 910/7984/16 викладено висновок про те, що акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами передачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу (аналогічний висновок міститься і у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/23357/17, від 18.02.2020 у справі № 910/7984/16 та від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19).
Колегія суддів зауважує, що Акт ревізії не породжує обов`язкових юридичних наслідків для відповідача у цій справі, а обставини, викладені в акті підлягають доведенню на рівні з іншими обставинами, якими обґрунтовані вимоги, і за відсутності інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували встановлені цим актом порушення, не може бути достовірним та обґрунтованим підтвердженням завищення відповідачем вартості наданих послуг за договором.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що Відділ освіти хибно вважає, що результати ревізії органу фінансового контролю являються самостійною підставою для стягнення збитків.
З цих же підстав колегія суддів відхиляє доводи скаржника з приводу того, що цей акт виявив приховані недоліки, які не могли бути виявлені при звичайному приймання.
При цьому, як правильно зазначив місцевий господарський суд, позивач не був позбавлений можливості доводити обґрунтованість заявлених вимог іншими належними та допустимими доказами, зокрема шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи або подання інших самостійних доказів, які б підтверджували фактичне невиконання спірних робіт чи наявність збитків саме у заявленому розмірі. 
Водночас, матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги фактично обґрунтовані виключно матеріалами ревізії, яка при цьому проведена більш ніж через півтори роки після прийняття робіт, та документами, складеними в межах проведення такого контрольного заходу. 
ГПК України закріплені основні засади господарського судочинства. Зокрема, в силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 ГПК України) обов`язок із доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.
З змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 14 ГПК України).
Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 73 ГПК України).
Згідно з приписами частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Обставина, про яку стверджує сторона, підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 у справі №16/137б/83б/22б (910/12422/20)). Аналогічний стандарт доказування застосувала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює потребу співставлення судом доказів. Отже, з введенням у дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Враховуючи вищевикладене у сукупності, а також те, що окрім Акту ревізії, позивачем не надано суду жодних належних та допустимим доказів на підтвердження факту завищення вартості виконаних робіт, керуючись стандартом більшої переконливості (за яким висновок про існування певного факту з урахуванням досліджених доказів видається вірогіднішим, аніж протилежний), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог.
Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника жодним чином не спростовують висновків, не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом, підлягають віднесенню на скаржника.
Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Радсадівської сільської ради залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 у справі №916/4361/25 - без змін.
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська