Справа № 161/16628/25 
Провадження № 1-кп/161/63/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        11 вересня 2026 року   Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025030580002006 відносно:
ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Мар`янівка Горохівського району Волинської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
згідно статті 89 КК України раніше несудимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
16.07.2025, близько 16 години 25 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу торгівельного контейнера № 21 «Нового ринку», що за адресою: село Рованці, вулиця Європейська, будинок 3, Луцького району Волинської області, керуючись прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «CITROEN», моделі «JUMPY», 2005 року випуску, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-кодом НОМЕР_2 , законним володільцем якого є ОСОБА_7 , та вартість якого згідно висновку судової експертизи №СЕ - 19/103 - 25/9460 - АВ від 25.07.2025, за спеціальністю 12.2. «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», станом на 16.07.2025 становить 149 975 гривень 00 копійок, за допомогою ключа запалювання, який знаходився у вищевказаному транспортному засобі, всупереч волі законного володільця ОСОБА_7 , шляхом запуску двигуна привів в рух вказаний автомобіль та керував ним по вулиці Європейській, у селі Рованці, Луцького району, Волинської області, чим перемістив його у просторі з первинного знаходження, внаслідок чого незаконно заволодів зазначеним автомобілем та спричинив ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму. 
Таким чином, ОСОБА_9 , обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою провину визнав повністю та погодився з кваліфікацією та обставинами вчинення кримінальних правопорушень. В обвинувальному акті вірно викладені обставини скоєного. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов визнав частково, в частині матеріального збитку визнав повністю, в частині моральної шкоди залишив вирішення вказаного питання на розсуд суду. 
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що в обвинувальному акті вірно викладені обставини скоєного. Міру покарання обвинуваченому залишив на розсуд суду. Цивільний позов підтримав повністю.
Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. 
Відповідно до досудової доповіді Луцького районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області складеної щодо обвинуваченого вбачається, що дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби) у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважаємо доцільним крім обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 KK України, покласти на особу додаткові обов`язки передбачені частиною 3 статті 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Крім цього, уповноваженим органом з питань пробації для мінімізації факторів ризику вчинення повторного правопорушення можуть бути залучені ресурси: Волинський обласний наркологічний диспансер м. Луцька, для профілактичної роботи щодо попередження вживання психоактивних речовин. 
Допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, суд вважає, що подія злочину мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_9 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.289 КК України. 
Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2025 за №12025030580002006, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_9 згідно статті 89 КК України раніше несудимий, є військовослужбовцем, в установах містах на обліку не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття. 
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. 
З урахування викладеного, а саме той факт, що обвинувачений повністю визнав провину, покаявся в скоєному, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції його від суспільства та що йому слід призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням ст.75,76 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, підлягає задоволенню частково. 
Згідно чт.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно - небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Частиною 1 статті 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Пунктом 10 ч.1 ст. 56 КПК України передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальний збиток в сумі 39598,25 грн., за висновок експерта – 5000 грн., а всього у розмірі 44 598,25 грн. 
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).
У відповідності до Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Враховуючи ступінь вини відповідача, характер вчиненого діяння, суд вважає розумним, виваженим та справедливим визначити суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2025 року.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 7 131,20 грн.
Керуючись ст. ст. 128-129, 349, 368-370, 373-374, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, якщо він під час цього строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9  про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріальний збиток в сумі 39598,25 грн., за висновок експерта – 5000 грн., а всього у розмірі 44 598,25 грн. (сорок чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім грн. 25 коп.) та моральну шкоду в сумі 10000 грн. (десять тисяч грн.)
Речові докази: автомобіль марки «Citroen» моделі «Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , 2005 року, ключі запалювання від нього, - повернути власнику, оптичний диск для лазерних систем зчитування, який отримано в порядку ст. 93 КПК України, від магазину «Good Market», оптичний диск для лазерних систем зчитування, який отримано в порядку ст. 93 КПК України, від магазину «Дубок», оптичний диск для лазерних систем зчитування, який отримано в порядку ст. 93 КПК України, від Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради – зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2025 року.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 7 131,20 грн.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Волинського Апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя:
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.
Суддя: