ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/465/26 

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Сисина С.В., за участю секретаря судового засідання Далекорій Б.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справу,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», код ЄДРПОУ – 42399676, місцезнаходження – 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1,
до відповідача: Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області, код ЄДРПОУ – 34888480, місцезнаходження – 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Вілмоша Ковача, будинок 23,
про стягнення заборгованості за поставлений природний газ, 3% річних, пені та інфляційних втрат,
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі – позивач, товариство, постачальник) через систему «Електронний суд ЄСІСТ» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою від 30.04.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-05/499/26 від 30.04.2026) про стягнення з Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області (далі – відповідач, споживач) 34754,79 грн з яких: основний борг – 30982,52 грн, пеня у розмірі 2953,10 грн, 290,30 грн - 3 % річних та 528,87 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов`язань у частині оплати за переданий позивачем у жовтні 2025 року природний газ за договором постачання природного газу від 10.10.2025 №06-9034/25-БО-Т, що є підставою для стягнення основного боргу в сумі 30982,52 грн, пені у сумі 2953,10 грн, інфляційних втрат у сумі 528,87 грн та 290,30 грн - 3% річних.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2026.
Процесуальні дії по справі
Згідно з ухвалою від 04.05.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами та встановив сторонам строки для подання заяв по суті спору.
У постанові від 27.06.2024 у справі №759/16487/21, провадження № 61-772св24 Верховний Суд з посиланням на практику Європейського Суду з прав людини (справи «Заводнік проти Словенії», заява № 53723/13, рішення від 21 травня 2015 року, пункт 70; справа «Созонов та інші проти України», заява № 29446/12, рішення від 08 листопада 2018 року, пункт 8) зазначив, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки або інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, суди зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Частиною 1 ст. 232 ГПК України передбачено, що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.
Згідно з ч. 5 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
У постанові від 07.06.2024 у справі №904/1273/23 Об`єднана палата Касаційного господарського суду зазначила, що процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судового рішення - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС. Вимога про надіслання судового рішення через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Згідно відповіді №34273313 від 01.05.2026 про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС, отриманої на запит суду із автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (код ЄДРПОУ – 42399676) має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.
З довідки про доставку електронного листа, яка отримана з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», вбачається, що ухвала суду від 04.05.2026, у справі №907/465/26 (суддя Сисин С.В.) була надіслана позивачу в його Електронний кабінет. Означений документ доставлено до електронного кабінету учасника справи 04.05.2026 о 11:22.
В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.
Згідно відповіді №34273317 від 01.05.2026 про відсутність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС, отриманої на запит суду із автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що відповідач - Заклад дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області (код ЄДРПОУ – 34888480) не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.
Враховуючи відсутність у відповідача зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС, ухвала суду від 04.05.2026 направлена Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області поштовою кореспонденцією згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R067162311031 від 04.05.2026 по місцезнаходженню відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Вілмоша Ковача, будинок 23.
12.05.2026 на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №R067162311031 від 04.05.2026, згідно з якого вбачається, що 08.05.2026 поштове відправлення вручено одержувачу.
Таким чином, суд констатує, що відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи у суді та мав можливість, передбачену законом, на реалізацію своїх прав та законних інтересів, з урахуванням приписів ГПК України щодо належного повідомлення учасників процесу.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
За змістом п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За змістом приписів ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Частиною 8 ст. 252 ГПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Статтею 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Щодо не надання відзиву на позовну заяву, не виконання обов`язку, передбаченого ч.6 ст.6 ГПК України про реєстрацію електронного кабінету, суд зазначає таке.
Застосовуючи при розгляді справи відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» частину першу статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.
Щодо цього, судом також враховано, що після отримання ухвали про відкриття провадження від 04.05.2026, в якій відповідачу звернуто увагу на його обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет на виконання вимог частини 6 статті 6 ГПК України, водночас відповідач станом на 03.07.2026 не виконав свій обов`язок щодо реєстрації електронного кабінету, що встановлено судом із відповіді №37105482 від 30.06.2026 про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС. Дата реєстрації 11.05.2026 о 10:43.
Відповідно до частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи наданий процесуальним законом строк для розгляду відповідної справи; приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав відзив на позовну заяву; приймаючи до уваги, що до суду від сторін, які належним чином повідомлені про відкрите провадження у справі, не надходило заяв чи клопотань, суд без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами 03.07.2026 розглянув справу та ухвалив у справі рішення за результатами її розгляду.
Згідно з приписами ч. 4 та 5 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суть спору за позицією позивача, викладеною у позовній заяві 
На підтвердження своїх позовних вимог позивач покликається на укладений між ним та відповідачем договір постачання природного газу від 10.10.2025 №06-9034/25-БО-Т, який був укладений шляхом приєднання відповідача до умов типового договору на підставі заяви приєднання від 08.10.2025 №102 (далі - договір).
Позивач зазначає, що відповідно до умов п.п. 1.1 та 1.5 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» зобов`язалося постачати природний газ, а відповідач, як бюджетна установа, зобов`язався приймати та оплачувати його на умовах цього договору приєднання.
З посиланням на акт приймання-передачі природного газу від 11.11.2025 за жовтень 2025 року, підписаний сторонами без зауважень шляхом накладання електронного підпису, позивач стверджує, що протягом жовтня 2025 року ним було передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 30982,52 грн.
Згідно з п. 5.1 договору відповідач мав здійснити розрахунок за фактично переданий природний газ грошовими коштами на рахунок постачальника до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання. Однак відповідач оплату за переданий газ у визначений строк не здійснив, чим порушив умови господарського зобов`язання. За твердженням позивача, сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 30 982,52 грн.
Позивач вказує, що п. 7.2 договору передбачено відповідальність споживача за прострочення строків остаточного розрахунку у вигляді сплати на користь постачальника 3% річних, інфляційних втрат та пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.
На думку позивача, такі обставини свідчать про порушення його майнових прав та інтересів і є підставою для їх судового захисту. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 34754,79 грн загальної заборгованості, з яких: 30982,52 грн - основний борг, 2953,10 грн - пеня, 290,30 грн - 3% річних та 528,87 грн - інфляційні втрати, а також судові витрати у розмірі 2662,40 грн.
Позиція відповідача
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів погашення заборгованості не представив.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Відтак, з врахуванням положень ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.
Фактичні обставини справи встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Закладом дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» заяву приєднання до договору постачання природного газу №102 від 08.10.2025.
10.10.2025 позивачем надано згоду на приєднання до договору постачання природного газу, повідомлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір постачання природного газу від 10.10.2025 №06-9034/25-БО-Т (надалі – договір) шляхом приєднання споживача до умов договору, розміщеного за посиланням: https://www.naftogaztrading.com.ua/wp-content/uploads/2025/04/b_o.pdf, з урахуванням умов та інформації, зазначених споживачем в заяві приєднання до договору постачання природного газу від 08.10.2025 №102.
Дата набрання чинності договором 10.10.2025.
Згідно з п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є бюджетною установою/організацією відповідно до Бюджетного кодексу України, закладом охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладом охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ) (далі також - газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Відповідно до п. 1.2. договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб.
Згідно з п. 1.3. договору, споживач підтверджує та гарантує, що на момент укладання цього договору у споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між споживачем та оператором газорозподільної системи (надалі - Оператор ГРМ) та присвоєний Оператором ГРМ персональний EIC-код та/або укладений договір транспортування природного газу між Споживачем та Оператором газотранспортної системи (надалі - Оператор ГТС) та присвоєний Оператором ГТС персональний ЕС-код (якщо об`єкти споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної системи). У разі реєстрації споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС в розрізі окремих об`єктів споживання (вузлів обліку газу), інформація щодо переліку цих об`єктів споживача та їх ЕС-кодів вузлів обліку газу зазначається в заяві про приєднання до договору постачання природного газу (надалі - заява), що є невід`ємною частиною договору та оформлюється споживачем відповідно до додатку №1 до цього договору. 
Відповідно до п. 1.4. договору, у разі якщо об`єкти споживача підключені до газорозподільної системи, розподіл природного газу, який постачається за цим Договором, здійснює Оператор ГРМ на підставі укладеного зі споживачем договору, про що споживач зазначає у заяві. У разі, якщо об`єкти споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної системи, транспортування природного газу, який постачається, здійснює Оператор ГТС, з яким споживач уклав відповідний договір.
Згідно з п. 1.5. договору, цей договір є договором приєднання у відповідності до статті 634 Цивільного кодексу України та може бути укладений лише шляхом приєднання споживача до всіх його умов в цілому.
Відповідно до п. 1.7. договору, у разі згоди на приєднання постачальник повідомляє споживача, який бажає приєднатися до договору, про акцепт заяви шляхом надсилання оригіналу (у формі електронного документа з використанням КЕП/УЕП) письмової згоди на приєднання до договору постачання природного газу на електронну адресу споживача, зазначену у Заяві. Згода на приєднання до договору постачання природного газу є невід`ємною частиною цього договору та оформлюється постачальником відповідно до додатку №2 до цього договору. У разі незгоди на приєднання постачальник відхиляє заяву споживача шляхом надсилання листа на електронну адресу споживача, зазначену у заяві. В такому випадку договір є неукладеним.
Згідно з п. 2.1. договору, постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період, зазначений споживачем у заяві (але з дати не раніше набрання Договором чинності відповідно до пункту 13.1), в кількості та відповідно до розрахункових періодів та розподілу, що зазначені споживачем у заяві, за умови акцепту постачальником заяви в порядку, передбаченому пунктом 1.7 цього договору.
Відповідно до п. 2.2. договору, споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які зазначені в заяві, повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді (розрахункових періодах) для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів газу покладається виключно на споживача.
Згідно з п. 2.3. договору, підписанням заяви споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на Інформаційній платформі Оператора ГТС (надалі Реєстр або Реєстр споживачів), відповідно до вимог Кодексу ГТС, на період постачання згідно з пунктом 2.1 договору, за умови набрання чинності цим договором відповідно до пункту 13.1. договору.
Відповідно до п. 2.4. договору, споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу в разі перевищення замовлених обсягів.
Згідно з п. 2.5. договору, режим використання природного газу протягом розрахункового періоду (у тому числі добове використання) споживач визначає самостійно залежно від власних потреб.
Відповідно до п. 2.6. договору, у будь-якому разі, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленому відповідно до пункту 3.5 цього договору, вважається фактично спожитим за цим договором обсягом природного газу. для підтвердження обсягу фактично переданого газу у відповідному розрахунковому періоді (розрахункових періодах) постачальник на письмове звернення споживача надає у термін до 30 (тридцяти) днів акт звірки, в якому зазначаються обсяги газу відповідно до інформації про фактично поставлений споживачу обсяг газу згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.
Згідно з п. 2.7. договору, за розрахункову одиницю газу приймається один метр кубічний (м3), приведений до стандартних умов: температура (t) 293,18 К (20°C), тиск газу (Р) 101,325 кПа (760 мм рт. ст.).
Відповідно до п. 2.8. договору, фізико-хімічні показники природного газу, який передається постачальником споживачеві у пунктах приймання-передачі, зазначених у пункті 3.1 цього договору, повинні відповідати вимогам, визначеним розділом III Кодексу ГТС та Кодексом ГРМ.
Згідно з п. 3.1 договору, постачальник передає споживачу в загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача в момент передачі природного газу. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Відповідно до п. 3.2. договору, постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів.
Згідно з п. 3.3. договору, реєстрація постачальником споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС здійснюється на період, відповідно до пункту 2.1. договору, але не раніше ніж найближча дата, яку дозволяє визначити Інформаційна платформа Оператора ГІС.
Відповідно до п. 3.4. договору, на запит постачальника споживач надає інформацію щодо планового використання газу за розрахунковий період (місяць) в розрізі добових обсягів та до 13:00 поточної доби - оперативну інформацію щодо фактичних обсягів використання газу за минулу добу, планових обсягів використання газу на наступну добу та до 24:00 поточної доби - оперативну інформацію щодо використання газу за поточну добу.
Згідно з п. 3.5. договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу за формою згідно з додатком №3, що є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п. 3.5.1. договору, споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акта надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
Згідно з п. 3.5.2. договору, на підставі отриманих від споживача даних та/або даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує, з використанням КЕП/УЕП, електронної печатки (за наявності) та сервісу електронного документообігу за посиланням https://vchasno.ua, та направляє споживачу підписаний уповноваженим представником постачальника акт приймання-передачі природного газу за відповідний розрахунковий період (далі також - акт) для його підписання споживачем.
Відповідно до п. 3.5.3. договору, споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акта зобов`язується підписати акт уповноваженим представником споживача. Після підписання сторонами актів приймання-передачі, замовлені обсяги природного газу за договором вважаються скоригованими та не потребують внесення додаткових змін до договору. Для підтвердження обсягу фактично переданого газу у відповідному розрахунковому періоді (розрахункових періодах) постачальник надає споживачу на його звернення акт звірки, зазначений в пункті 2.6. договору.
Згідно з п. 3.5.4. договору, у випадку не підписання споживачем акта до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ІС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду тазу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.
Відповідно до п. 3.6. договору, звірка фактично використаного (переданого, спожитого) обсягу газу за цим договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду, ведеться сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений споживачу обсяг газу згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.
Згідно з п. 4.1. договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:
Ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,33 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 501,97 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 552,167 грн, крім того ПДВ 20% - 110,433, всього з ПДВ – 662,60 грн за 1000 куб.м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, за цим Договором становить 17052,60 грн.
Відповідно до п. 4.2. договору, у разі зміни ціни на природний газ, тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін та застосовуються сторонами при визначенні ціни газу. У такому випадку зміни до договору вносяться постачальником та не потребують узгодження споживачем. Інформація щодо внесених змін може бути надана споживачу в будь-який спосіб, а саме: розміщення на веб-сайті постачальника, відправлення електронного повідомлення на електронну пошту споживача, визначену у заяві, письмове повідомлення тощо.
Згідно з п. 4.3. договору, загальна фактична вартість цього договору дорівнює вартості фактично спожитого за цим договором природного газу та визначається як добуток фактично використаного (переданого, спожитого) за цим договором газу та ціни газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед.
Відповідно до п. 5.1. договору, споживач здійснює розрахунок за фактично переданий природний газ грошовими коштами на рахунок постачальника відповідно до акту приймання-передачі - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання (передача) природного газу. У разі відсутності акта/актів приймання-передачі природного газу, фактична вартість, переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.
Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Згідно з п. 5.2. договору, сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Номер договору формується постачальником при укладанні цього договору та зазначається у згоді на приєднання до договору постачання природного газу. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно на підставі листа, який надається постачальнику.
Відповідно до п. 5.3. договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у розділі 14 цього договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим договором. У випадку переплати за природний газ постачальник повертає споживачу переплату (за відсутності заборгованості споживача за минулі періоди постачання) протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дати отримання письмового звернення/вимоги споживача щодо повернення коштів.
Згідно з п. 5.5. договору, звірка розрахунків та/або - фактичного обсягу використання природного газу здійснюється сторонами протягом 30 (тридцяти) днів з дати отримання письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою сторони, на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів приймання-передачі природного газу.
Відповідно до п. 6.1 договору, споживач має право:
1) використовувати (відбирати) природний газ відповідно до умов цього договору;
2) розірвати цей договір або припинити його в частині поставки природного газу, в тому числі у разі вибору іншого постачальника, але не раніше ніж в останній день розрахункового періоду, попередивши постачальника не менш ніж за 20 (двадцять) днів до розірвання/припинення договору. Для розірвання або припинення договору в частині поставки газу споживач направляє постачальнику повідомлення в паперовій формі або у формі електронного документа, оформлене відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору. При цьому договір вважається розірваним (припиненим) з дати, зазначеної споживачем у цьому повідомленні, за умови дотримання споживачем вимог цього пункту договору, та не потребує додаткового погодження постачальником. Споживач зобов`язаний виконати свої обов`язки за цим договором у частині оформлення використаних обсягів природного газу та їх оплати відповідно до умов Договору;
3) достроково розірвати договір, якщо постачальник повідомив споживача про намір внесення змін до договору в частині умов постачання і водночас нові умови постачання виявилися для споживача неприйнятними. При цьому споживач зобов`язаний попередити постачальника не менш ніж за 20 (двадцять) днів до розірвання договору, надіславши постачальнику повідомлення в паперовій формі або у формі електронного документа, оформлене відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору, а також виконати свої обов`язки за цим договором у частині оформлення використаних обсягів природного газу та їх оплати відповідно до умов договору;
4) безоплатно отримувати інформацію, визначену Законом України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення».
Згідно з п. 6.2. договору, споживач зобов`язаний:
1) укласти договір/договори на розподіл природного газу з Оператором(ами) ГРМ на обсяги газу, що постачаються за цим договором (для споживачів, об`єкти яких приєднані до газорозподільних систем) та підтримувати чинність зазначених договорів протягом дії цього договору;
2) прийняти газ на умовах цього договору;
3) самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі:
- порушення строків оплати за договором;
- невключення/виключення споживача до/з Реєстру споживачів; інших випадках, передбачених цим договором та законодавством України;
4) своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені пунктом 5.1 цього договору;
5) у порядку, визначеному у пункті 8.4 цього договору, компенсувати постачальнику вартість послуг з припинення (обмеження) газопостачання споживачу (у разі здійснення постачальником заходів щодо припинення (обмеження) постачання природного газу споживачеві).
Відповідно до п. 6.3. договору, постачальник має право:
1) ініціювати заходи з припинення (обмеження) постачання природного газу Споживачеві в разі:
- невиконання підпункту 3.5.3, пунктів 5.1 та 8.4. цього договору;
- відмови споживача від підписання акта приймання-передачі природного газу. Газопостачання споживачу може бути припинено в інших випадках, передбачених чинним законодавством України;
2) припинити постачання природного газу Споживачу та в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі невиконання споживачем підпункту 3.5.3, пунктів 5.1 та 8.4 договору. У такому випадку Постачальник надсилає споживачу відповідний лист про розірвання цього Договору, підписаний уповноваженим представником постачальника, у тому числі 36 використанням КЕП/УЕП, електронною поштою на адресу споживача, визначену у заяві. При цьому договір буде вважатися розірваним, а постачання природного газу припинено з дати, визначеної постачальником у такому листі. Споживач має здійснити остаточний розрахунок за отриманий (спожитий) природний газ протягом 5 (п`яти) днів з дати отримання такого листа постачальника;
3) отримати оплату за переданий за цим договором природний газ в розмірі та в строки, визначені цим договором;
4) передавати права та обов`язки або право вимоги по борговим зобов`язанням споживача, що виникли відповідно до цього договору, третім особам в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, без узгодження зі споживачем;
5) виключити споживача з Реєстру споживачів та припинити постачання природного газу споживачу у випадках, передбачених цим договором;
6) інші права, що визначаються Законом України «Про ринок природного газу», Цивільним і Господарським кодексами України, Правилами постачання природного газу, іншими нормативно- правовими актами України, цим договором.
Згідно з п. 6.4. договору, постачальник зобов`язаний:
1) виконувати умови цього договору;
2) забезпечувати відповідно до вимог Кодексу ГТС своєчасну реєстрацію споживача у Реєстрі споживачів при дотриманні споживачем умов цього договору та чинного законодавства України;
3) повідомити споживача про намір внесення змін до договору не пізніше ніж за 20 (двадцять) днів до набрання чинності таких змін (окрім змін, обумовлених зміною норм чинного законодавства України). Така інформація може бути надана споживачу в будь-який спосіб: розміщення на веб-сайті постачальника, відправлення електронного повідомлення на електронну пошту споживача, визначену у заяві, письмове повідомлення тощо;
4) забезпечити споживача прозорими та простими способами досудового вирішення спорів, розглянути скарги споживача і протягом 30 (тридцяти) днів повідомити про результати їх розгляду;
5) виконувати інші обов`язки, передбачені Правилами постачання природного газу та чинним законодавством України.
Відповідно до п. 7.1. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством України та цим договором.
Згідно з п. 7.2. договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати компенсації згідно з пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні втрати та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до п. 7.3. договору, постачальник не відповідає за підтримання належного тиску на газорозподільних станціях.
Згідно з п. 7.4. договору, постачальник не несе відповідальності за недопоставку природного газу за цим договором у разі припинення (обмеження) газопостачання відповідно до чинного законодавства України та умов цього договору.
Відповідно до п. 7.5. договору, споживач зобов`язаний компенсувати постачальнику будь-які штрафні санкції, які виникли у постачальника у разі несвоєчасного повідомлення постачальника споживачем про випадки, визначені в пунктах 13.4 та 13.5 цього договору.
Згідно з п. 7.6. договору, збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених цим договором та чинним законодавством України.
Згідно з п. 8.2. договору, відповідальність за будь-які наслідки, що виникають в результаті порушення споживачем умов пункту 5.1 цього договору, покладаються виключно на споживача.
Відповідно до п. 9.1. договору, споживач має право на вільний вибір постачальника шляхом укладення з ним договору постачання природного газу відповідно до умов та положень, передбачених Правилами постачання природного газу.
Відповідно до п. 11.1. договору, у разі виникнення спорів (розбіжностей) сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом проведення переговорів та консультацій. Будь-яка із сторін має право ініціювати їх проведення.
Згідно з п. 11.2. договору, у разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку. Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків, становить 5 (п`ять) років.
Відповідно до п. 13.1 договору, цей договір набуває чинності з дати, зазначеної в письмовій Згоді на приєднання до договору постачання природного газу постачальника, надісланої споживачу відповідно до пункту 1.7 договору, але в будь-якому випадку не раніше 1 травня 2025 року, та діє до дати, зазначеної у згоді на приєднання до договору постачання природного газу включно, а в частині розрахунків — до повного їх виконання. Припинення договору можливе за взаємною згодою сторін в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Постачання природного газу споживачу згідно з цим договором здійснюється з врахуванням умов, зазначених у пунктах 2.1 та 3.3 цього договору.
Згідно з п. 13.2 договору, визнання окремих положень цього договору недійсними, не тягне за собою визнання договору недійсним в цілому.
Згідно з п. 13.6 договору, сторони підтверджують, що визнають форми електронних документів, що будуть укладатись сторонами під час дії цього договору з використанням КЕП/УЕП, електронної печатки (за наявності) та Сервісу електронного документообігу за посиланням https://vchasno.ua та/ao https://medoc.ua:
Відповідно до п. 13.6.1. договору, перелік документів, які сторони можуть укладати в електронній формі, в тому числі, але не виключно:
а) цей Договір, додатки до Договору, Заява, Згода на приєднання до Договору постачання природного газу;
б) акти приймання-передачі природного газу; в) листи, повідомлення, заяви та інші документи, які мають або можуть подаватися сторонами з метою виконання цього договору.
Відповідно до п. 13.6.2 договору, споживач зобов`язаний слідкувати за надходженням електронних документів та своєчасно здійснювати їх приймання, перевірку, підписання з використанням КЕП/УЕП та повернення іншій стороні.
Згідно з п. 13.6.3 договору, документи, що укладаються на виконання цього договору в електронній формі, мають бути підписані сторонами протягом строку, встановленому в договорі або попередньо обумовленого сторонами у самому електронному документі. Електронні документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту, зазначеного в конкретному електронному документі, іншому документі, на виконання якого він підписується, або в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Відповідно до п. 13.6.4 договору, у разі вмотивованої відмови від підписання актів приймання-передачі природного газу в електронній формі, акти можуть надсилатися через механізм відхилення електронного документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини відхилення.
Згідно з п. 13.6.5 договору, у випадку, коли одна із сторін заявляє про втрату конкретного електронного документа, який попередньо набрав чинності, повторне підписання такого документа не здійснюється.
Відповідно до п. 13.6.6. договору, сторони домовилися, що електронні документи, якщо вони підписані 3 використанням КЕП/УЕП, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документам, що складаються на паперовому носієві.
На виконання умов договору, у жовтні 2025 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 30982,52 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природнього газу від 11.11.2025 за жовтень 2025 року на суму 30982,52 грн згідно з якого вбачається, що обсяг переданого газу за жовтень 2025 року – 1,81688 тис.м.куб, вартістю 30982,52 грн.
Позивачем разом з позовною заявою до суду було подано розрахунок суми основного боргу Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області за договором постачання природного газу. У даному розрахунку зазначено, що загальна вартість переданого Товариством відповідачу газу за договором становить 30982,52 грн; фактично сплачено – 0,00 грн; сума основного боргу за договором – 30982,52 грн.
Отже, на час звернення до суду з позовною заявою відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати за поставлений природний газ згідно з актами приймання-передачі від 11.11.2025. Таким чином, у відповідача залишилась непогашена заборгованість у розмірі 30982,52 грн, що виникла внаслідок неналежного виконання умов договору в частині повної та своєчасної оплати отриманого газу.
Крім цього, з урахуванням такого не здійснення відповідачем оплат та відомостей про розрахунок суми основного боргу за договором; з урахуванням умов п. 5.1 договору, згідно з яким споживач здійснює розрахунок за фактично переданий природний газ грошовими коштами на рахунок постачальника відповідно до акту приймання-передачі - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання (передача) природного газу. У разі відсутності акта/актів приймання-передачі природного газу, фактична вартість, переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору, судом встановлено прострочення відповідачем оплати за поставлений йому позивачем природний газ, про що також зазначено у розрахунку неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області за договором.
Так, судом встановлено прострочення відповідачем на 114 днів оплати за поставлений газ за актом від 11.11.2025, період прострочення: з 02.12.2025 по 25.03.2026, сума прострочення – 30982,52 грн.
З урахуванням наведених вище, одночасно із позовними вимогами про стягнення основного боргу в розмірі 30982,52 грн, позивач також просить суд стягнути з відповідача 2953,10 грн пені, 290,30 грн 3% річних та 528,87 грн інфляційних втрат, нарахованих ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до стягнення з Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області на підставі умов договору та ст. 625 ЦК України, враховуючи прострочення платежу за актами приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року.
Отже, такі обставини справи, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.
Правове обґрунтування та оцінка суду
Пунктом 1 ч. 2 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У ст. 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, станом на день розгляду спору в суді його обставини оцінюються судом з огляду на правила ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до приписів ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
За положеннями ст. 525 та ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначені Законом України «Про ринок природного газу» (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 2, 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу»).
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
Пунктом 1 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 (далі - Правила постачання природного газу), визначено, що ці Правила розроблені на виконання п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).
Дія цих правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС (абз. 1 п. 2 Правил постачання природного газу).
Відповідно до п. 5 гл. 1 розд. 1 Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.
За змістом п. 1 гл. 3 розд. IV Кодексу ГТС, для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи. Інформаційна платформа складається з апаратного та програмного забезпечення. Програмне забезпечення інформаційної платформи має відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та нормативних документів щодо системи технічного та програмного захисту інформації. Цілісність, доступність, конфіденційність та захист від несанкціонованого доступу до інформації реалізуються на інформаційній платформі відповідно до вимог законодавства України та цього Кодексу.
Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом. Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень. Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Оператор газотранспортної системи присвоює кожному такому суб`єкту ринку природного газу код користувача платформи та створює на інформаційній платформі інтерфейс такого користувача відповідно до його статусу суб`єкта ринку природного газу (постачальник, оператор газорозподільної системи, оптовий продавець/покупець, оператор газосховищ тощо), про що має повідомити останнього. При цьому додатком до договору визначаються уповноважені особи суб`єкта ринку природного газу (користувача платформи), які будуть мати право доступу до інформаційної платформи від імені користувача платформи (зазначаються їхні адреси електронної пошти та контактні дані), для їх електронної реєстрації, що оформлюється у вигляді повідомлення на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, наведеною в додатку 1 до цього Кодексу, до якого додаються у письмовій формі довіреності користувача платформи на кожну уповноважену особу. Інформаційна платформа має бути доступною для інших користувачів виключно для перегляду публічної інформації без права вчинення інших дій. Користувачам, які мають повноваження на вчинення певних дій, передбачених цим Кодексом, право доступу надається після реєстрації оператором газотранспортної системи заяви про набуття статусу користувача системи за процедурою, визначеною оператором газотранспортної системи на власному вебсайті, та електронної реєстрації уповноважених осіб користувача платформи за поданням оператору газотранспортної системи повідомлення на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, наведеною у додатку 1 до цього Кодексу, до якого мають бути додані у письмовій формі довіреності користувача платформи на кожну уповноважену особу. Оператор газотранспортної системи забезпечує допомогу учасникам ринку природного газу в роботі з інформаційною платформою. Контактна інформація та години роботи служби підтримки інформаційної платформи оприлюднюються на вебсайті оператора газотранспортної системи (п. 2 гл. 3 розд. IV Кодексу ГТС).
Інформація про споживачів в інформаційній платформі має містити щонайменше: 1) ЕІС-код споживача та за наявності ЕІС-коди його точок обліку; 2) EIC-код фізичної точки виходу з газотранспортної системи; 3) дані закріплених за споживачем діючих постачальників та визначені ними періоди постачання; 4) дані щодо зміни постачальників із початку функціонування інформаційної платформи; 5) інформацію про прогнози споживання природного газу на кожну газову добу (D) для споживачів, по яких відбір/споживання не вимірюється щодобово; 6) інформацію про попередні обсяги споживання кожної газової доби (D); 7) інформацію про фактичне добове споживання; 8) інформацію про фактичне споживання кожного газового місяця (М); 9) дані періодів відсутності у споживача закріпленого постачальника (за їх наявності) з початку функціонування інформаційної платформи; 10) дані періодів обмеження (припинення) газопостачання споживачу (якщо такі дані вносились по споживачу) з початку функціонування інформаційної платформи; 11) період вимірювання (відбір/споживання, що вимірюється щодобово, або відбір/споживання, що не вимірюється щодобово); 12) належність споживача до категорії споживачів, постачання яким може здійснюватися в рамках спеціальних обов`язків, які в установленому порядку покладені рішенням Кабінету Міністрів України на підставі ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу»; 13) належність споживача до категорії побутових; 14) належність споживача до категорії виробників теплової енергії; 15) належність споживача до категорії бюджетних установ та організацій; 16) інформацію про періоди постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії»; 17) строк надання повідомлення споживачу про припинення газопостачання відповідно до чинного законодавства (не менше ніж за десять діб для бюджетних установ та організацій; не менше ніж за п`ять діб для підприємств металургійної та хімічної промисловості; не менше ніж за три доби до дати, на яку воно заплановано, для інших споживачів) (п. 2 гл. 4 розд. IV Кодексу ГТС).
З аналізу вищенаведеного випливає, що постачання природного газу здійснюється виключно через та за допомогою інформаційної платформи Оператора ГТС. Інформаційна платформа є доступною для постачальника природного газу та містить, зокрема, інформацію про період закріплення в Реєстрі постачальника того чи іншого споживача, а також про фактичне добове споживання природного газу та інформацію про фактичне споживання кожного газового місяця.
Відповідно до аб. 3 п. 4 гл. 2 розд. IV Кодексу ГТС, оператор газорозподільної системи присвоює EIC-коди всім споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідного оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності).
Пунктом 1 розд. II Правил постачання природного газу визначено, що підставою для постачання природного газу споживачу є: - наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; - наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; - наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; - включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.
Постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором (аб. 1 п. 2 розд. II Правил постачання природного газу).
Водночас за приписами п. 1 гл. 1 розд. IX Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБМ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.
Періодом, за який по об`єкту споживача визначається загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС Оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу Оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу (аб. 1 п. 3 гл. 3 розділу IX Кодексу ГРМ).
За змістом аб. 1 п. 6 гл. 3 розд. IX Кодексу ГРМ, визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.
Відповідно до п. 5 гл. 1 розд. I Кодексу ГТС, алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників. У точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М). У точках виходу до газорозподільної системи оператор газотранспортної системи здійснює остаточну алокацію щодобових відборів замовника послуг транспортування природного газу з урахуванням інформації про прогнозовані та фактичні обсяги споживання по кожному окремому споживачу замовника послуг транспортування природного газу з урахуванням вимог цієї глави (п.п. 2, 3 гл. 7 розд. ХІІ Кодексу ГТС).
Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» виступає постачальником, а Заклад дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області - споживачем.
Інформація про обсяг фактично поставленого позивачем відповідачу природного газу згідно з умовами договору за жовтень 2025 року відображена у підписаному в електронному вигляді сторонами акті приймання-передачі від 11.11.2025.
Зокрема, згідно акту приймання-передачі природного газу від 11.11.2025, обсяг переданого газу за жовтень 2025 року – 1,81688 тис.м.куб, вартістю 30982,52 грн.
Отже, факт поставки позивачем відповідачу природного газу обсягом 1,81688 тис.м.куб на загальну суму 30982,52 грн та його належне прийняття відповідачем підтверджується актом приймання-передачі від 11.11.2025.
У пунктах 93-95 постанови від 18.12.2024 №916/379/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що залежно від установлених судами обставин конкретної справи документ, який сторони справи іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як його змісту, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок із цього приводу в разі його необхідності для вирішення справи повинен робити суд у межах кожної окремої справи.
Таким чином, суд досліджує акт у кожному конкретному випадку та надає йому оцінку залежно від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи створює він юридичні наслідки.
Зазначені первинні документи (акти приймання-передачі) підписані представниками сторін та засвідчені відтисками їх печаток. Наявність на актах відтиску печатки юридичної особи є доказом правомірності підпису та підтверджує волевиявлення сторони на здійснення господарської операції. Оскільки ці документи містять усі необхідні реквізити та підписані без зауважень щодо обсягу та вартості поставленого природного газу, то з наведеного вбачається, що відповідач фактично погодився із викладеними у них відомостями.
З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач за поставлений йому позивачем за жовтень 2025 року природний газ за договором оплати не здійснив.
Отже, на день ухвалення рішення відповідач документальних доказів на підтвердження виконання ним у повному обсязі своїх зобов`язань щодо оплати за поставлений йому за договором природній газ суду не надав.
Таким чином, суд дійшов встановив, що сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором становить 30982,52 грн, що не спростовано відповідачем.
Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 30982,52 грн заборгованості за поставлений природний газ суд визнає документально доведеними та обґрунтованими, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача 30982,52 грн заборгованості за договором постачання природного газу.
Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат
Позивач, покликаючись на приписи ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 290,30 грн 3% річних та 528,87 грн інфляційних втрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахуванням позивачем 3 % річних та інфляційних втрат є правом кредитора (позивача), яке він може реалізувати при неналежному виконанні боржником грошового зобов`язанні, що в даному випадку допущено відповідачем та водночас є підставою для настання для останнього відповідних правових наслідків, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Так, в разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Інфляційні втрати та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Отже вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, постанови Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №921/27/21, від 26.03.2025 у справі №910/7475/24).
Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати коштів за поставлений газ за договором постачання природного газу за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 за жовтень 2025 року.
Так, з урахуванням не здійснення відповідачем перерахунків коштів у загальному розмірі 30982,52 грн за поставлений за жовтень 2025 року природний газ, що встановлено із відомостей про розрахунок суми основного боргу за договором, між Закладом дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області і ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»; з урахуванням умов п. 5.1 договору, згідно з яким споживач здійснює розрахунок за фактично переданий природний газ грошовими коштами на рахунок постачальника відповідно до акту приймання-передачі - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання (передача) природного газу. У разі відсутності акта/актів приймання-передачі природного газу, фактична вартість, переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору, судом встановлено таке прострочення відповідачем оплат за поставлений йому позивачем природний газ, що було підставою нарахування 3% річних:
- на 59 днів оплати за актом від 11.11.2025 приймання-передачі газу за жовтень 2025 року, період прострочення: з 02.12.2025 по 29.01.2026, сума прострочення – 30982,52 грн, за що нараховано 3% річних у сумі 150,24 грн;
- на 55 днів оплати за актом від 11.11.2025 приймання-передачі газу за жовтень 2025 року, сума прострочення – 30982,52 грн, період прострочення - з 30.01.2026 по 25.03.2026, за що нараховано 3% річних у сумі 140,06 грн;
Враховуючи такі обставини порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати коштів за поставлений газ за договором постачання природного газу за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 за жовтень 2025 року, позивачем складено розрахунок неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області за договором.
Згідно з п. 7.2. договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати компенсації згідно з пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні втрати та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до означеного розрахунку неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань та умов п.п. 5.1 і 7.2 договору, положень ст. 625 ЦК України, за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року позивачем нараховано до стягнення з відповідача 290,30 грн 3% річних та 528,87 грн інфляційних втрат.
При цьому інфляційні нарахування у загальній сумі 528,87 грн позивачем нараховано за період з 01.01.2026 по 31.01.2026, за порушення відповідачем зобов`язань за поставлений газ за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року – нарахована сума інфляційних втрат у розмірі 216,88 грн, та за період з 01.02.2026 по 28.02.2026 за порушення відповідачем зобов`язань за поставлений газ за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року – нарахована сума інфляційних втрат в розмірі 311,99 грн.
З урахуванням умов п. 5.1 договору, суд відповідно до розрахунку суми основного боргу за договором між Закладом дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області і ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» за період з 02.12.2025 по 29.01.2026 та з 30.01.2026 по 25.03.2026, перевірив правильність складання позивачем розрахунку неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області за договором в частині визначення періодів прострочення та сум прострочення для нарахування 3% річних та інфляційних втрат за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 – за жовтень 2025 року.
Водночас відповідач не надав свого контррозрахунку складеного позивачем розрахунку неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області за договором.
З урахуванням встановлених обставин справи суд виснує про правильність та обгрунтованість складеного ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» означеного розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань за договором щодо визначення періодів прострочення та сум прострочення за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року.
Здійснивши перевірку за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН» розрахунку заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних нарахувань, які нараховані позивачем за порушення відповідачем грошового зобов`язання за несплату коштів за поставлений природний газ у визначені договором терміни у межах зазначених вище боргових періодів за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року судом встановлено, що такий розрахунок позивачем проведено правильно, з урахуванням сум заборгованості по договору та відповідно до методики нарахування.
Відтак суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 290,30 грн 3% річних та 528,87 грн інфляційних втрат є документально доведеними та обґрунтованими.
Щодо нарахування пені
У зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язання зі сплати заборгованості за спожитий природний газ позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальному розмірі 2953,10 грн.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частина 1 ст. 548 ЦК України, передбачає, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
За змістом ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно з п. 7.2. договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати компенсації згідно з пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні втрати та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи №910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи №916/804/17.
Як було вказано вище, матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати коштів за поставлений газ за договором постачання природного газу за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року, а саме: судом встановлено таке прострочення відповідачем оплат за поставлений йому позивачем природний газ, що було на підставою нарахування пені у наступних розмірах: 
- на 59 днів оплати за актом від 11.11.2025 приймання-передачі газу за жовтень 2025 року, період прострочення: з 02.12.2025 по 29.01.2026, сума прострочення – 30982,52 грн, що було підставою нарахування пені в розмірі 1552,52 грн;
- на 55 днів оплати за актом від 11.11.2025 приймання-передачі газу за жовтень 2025 року, сума прострочення – 30982,52 грн, період прострочення - з 30.01.2026 по 25.03.2026, що було підставою нарахування пені в розмірі 1400,58 грн.
Враховуючи такі обставини порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати коштів за поставлений газ за договором постачання природного газу за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року, позивачем складено розрахунок неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області за договором.
Згідно з п. 7.2. договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати компенсації згідно з пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні втрати та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до означеного розрахунку неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань та умов п.п. 5.1 і 7.2 договору, положень ст.625 ЦК України; з урахуванням здійснених відповідачем оплат із призначенням платежу за поставлений згідно договору природний газ, за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року позивачем нараховано до стягнення з відповідача 2953,10 грн пені.
З урахуванням умов п. 5.1 договору, суд відповідно до розрахунку суми основного боргу за договором між Закладом дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області і ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» за період з 02.12.2025 по 29.01.2026 та з 30.01.2026 по 25.03.2026, перевірив правильність складання позивачем розрахунку неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області за договором в частині визначення періодів прострочення та сум прострочення для нарахування пені за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 – за жовтень 2025 року.
Водночас відповідач не надав свого контррозрахунку складеного позивачем розрахунку неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області за договором.
З урахуванням встановлених обставин справи суд виснує про правильність та обґрунтованість складеного ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» означеного розрахунку пені (в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня і яка розрахована від сум прострочених платежів за кожний день прострочення) за договором за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року.
Здійснивши перевірку за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН» розрахунку заявлених до стягнення сум пені, яка нарахована позивачем за порушення зобов`язання щодо оплати коштів за поставлений природний газ у визначені договором терміни у межах зазначених вище боргових періодів за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року, судом встановлено, що такий розрахунок позивачем проведено правильно, з урахуванням сум заборгованості по договору, за актом приймання-передачі газу від 11.11.2025 - за жовтень 2025 року та відповідно до методики нарахування та в межах шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Перевіривши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН» правильність здійсненого позивачем розрахунку та здійснивши оцінку доказів, на яких він ґрунтується, суд вважає правомірним нарахування відповідачу пені, що розрахована позивачем в означені ним періоди за актом приймання-передачі газу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в межах шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, у загальній сумі 2953,10 грн, а тому позов у цій частині є таким, що підлягає до задоволення судом.
Щодо права суду з власної ініціативи зменшити розмір пені та наявності підстав для зменшення стягнення з відповідача пені.
Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно з якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
А тому, з метою забезпечення завдань господарського судочинства щодо справедливого та неупередженого вирішення судом спору в даній справі; дотримання при цьому таких принципів господарського судочинства як верховенство права, добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, при розгляді справи з урахуванням клопотання відповідача про зменшення штрафу та пені суд перевірив наявність підстав для зменшення штрафу та пені за порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором.
Щодо цього судом враховано, що ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Згідно з п. 7.2. договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати компенсації згідно з пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні втрати та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Отже, зі змісту ст. 549 ЦК України з приводу поняття неустойки та підстав її стягнення, суд зазначає, що неустойка (штраф, пеня) - це є спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.
Суд зауважує, що судова практика щодо застосування вказаних норм ЦК України наразі є усталеною (див. зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №923/587/20, від 01.10.2020 у справі №904/5610/19, від 02.12.2020 у справі №913/698/19, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 03.03.2021 у справі №925/74/19, від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 30.03.2021 у справі №902/538/18, від 19.01.2021 у справі №920/705/19, від 27.01.2021 у справі №910/16181/18, від 31.03.2020 у справі №910/8698/19, від 11.03.2020 у справі №910/16386/18, від 09.07.2020 у справі №916/39/19, від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20, від 13.04.2021 у справі №914/833/19, від 22.06.2021 у справі №920/456/17 від 03.04.2024 у справі №924/706/23 та багато інших) і відповідно до неї при визначенні розміру неустойки судам належить керуватися наступними загальними підходами (правилами):
- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;
- довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання;
- неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;
- господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення;
- закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення;
- чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;
- підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір таких санкцій саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.
При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (ст. ст. 86, 236 - 238 ГПК України).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №910/11733/18 у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання.
Зазначаючи про відсутність підстав для зменшення пені, суд враховує відсутність доведених відповідачем виняткових та поважних причин, які б об`єктивно перешкоджали відповідачу виконати свої зобов`язання за договором. Суд зазначає, що саме по собі прострочення платежу є порушенням зобов`язання, а обов`язок доведення обставин, що виправдовують зменшення санкцій, покладається на боржника.
При вирішенні питання про можливість зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).
З цього приводу суд враховує, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача у сумі 2953,10 грн, у порівнянні з основною сумою боргу в розмірі 30982,52 грн - через наявність якої позивачем нараховано пеню за період з 02.12.2025 по 25.03.2026 (що вбачається із долученого до позовної заяви розрахунку пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором), не є надмірним і несправедливо непомірним тягарем для відповідача, оскільки її розмір становить 9,53% від цієї основної суми боргу.
Отже, розмір пені є співмірним з сумою простроченого зобов`язання, зокрема, є значно меншим від суми основного боргу та є співставним з сумою простроченого зобов`язання, яке не виконувалося боржником.
Щодо цього суд зазначає, що зменшення заявлених санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 ГПК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.
Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань передбачених ст. 230 ЦК України санкцій за порушення грошового зобов`язання є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань.
При цьому надмірне зменшення розміру пені, чи зменшення такого розміру за відсутності підстав фактично нівелює мету існування неустойки як штрафної санкції за неналежне виконання грошового зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
З урахуванням наведеного, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача 2953,10 грн пені та не вбачає підстав для її зменшення. 
Щодо обґрунтованості рішення
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ст. ст. 13 – 14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Суд також зазначає, що принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у ст. 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.
Розподіл судових витрат
Згідно платіжної інструкції №0000035924 від 29.04.2026 при подачі позову через систему «Електронний суд ЄСІТС» про стягнення заборгованості за поставлений природний газ, пені, 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 34754,79 грн, позивачем сплачено судовий збір у сумі 2662,42 грн.
Судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору в повному обсязі.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Стягнути з Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради Закарпатської області (код ЄДРПОУ – 34888480, місцезнаходження – 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Вілмоша Ковача, будинок 23) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (код ЄДРПОУ – 42399676, місцезнаходження – 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1) 34754,79 грн (тридцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят чотири гривні 79 копійок), з яких: основний борг за договором постачання природного газу від 10.10.2025 № 06-9034/25-БО-Т у розмірі 30982,52 грн (тридцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві гривні 52 копійок), інфляційні втрати у розмірі 528,87 грн (п`ятсот двадцять вісім гривень 87 копійок), 3% річних у розмірі 290,30 грн (двісті дев`яносто гривень 30 копійок) та пеня у розмірі 2953,10 грн (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят три гривні 10 копійок), нараховані за невиконання умов договору від 10.10.2025 № 06-9034/25-БО-Т, а також стягнути 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, згідно з частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Сисин