ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2026 року 
м. Харків 
справа № 639/4459/26
провадження № 22-ц/818/4735/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Пилипчук Н.П., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
сторони справи:
заявник – ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи – Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державна спеціалізована установа «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу Комова Олега Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 26 травня 2026 року в складі судді Марченко В.В. по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державна спеціалізована установа «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» про встановлення факту смерті, -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Комова О.Г. звернулась до суду із заявою в якій просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , як такого, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Харкові, Харківська область, Україна; внести зміни в актовий запис про смерть № 1288 від 30 січня 2025 року, складеного Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Харкові Харківська область, Україна, а саме: у графі дата народження вказати « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Заява вмотивована тим що ОСОБА_1 звернулася до керівника Першого відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції із заявою про внесення змін до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .
Так, з актового запису про смерть № 1288 від 30 січня 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 37 років, місце смерті місто Харків, Харківська область, Україна, причина смерті не встановлена через муміфікацію, дата народження вказана помилково – ІНФОРМАЦІЯ_4 , справжня - ІНФОРМАЦІЯ_3 , документ, що підтверджує факт смерті – лікарське свідоцтво про смерть.
Листом № 1192/1627-24-25-32.24 від 05.04.2025 року Першого відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції «Про надання роз`яснення» повідомлено ОСОБА_1 , що останній рекомендовано звернутися для вирішення питання в судовому порядку.
З огляду на викладене заявниця вважала, що виникає правова невизначеність з приводу факту смерті особи – ОСОБА_2 від 09 листопада 2024 року про що зареєстрований актовий запис №1288 від 30.01.25 і зазначена помилкова дата народження ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_4 , що обмежує права та законні інтереси ОСОБА_1 , яка не може реалізувати своє право щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 у виконавчому провадженні по судовій справі, не може встановити правонаступників ОСОБА_2 , не може подати заяву про визнання спадщини відумерлою, як кредитор, не може реалізувати стягнення на спадкове майно померлого ОСОБА_2 , тощо. 
Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 26 травня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. 
Ухвала мотивована тим, що зі змісту заяви вбачається спір про право, оскільки заявник заявляє вимоги про встановлення факту, що має спірний характер, оскільки Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було раніше зареєстровано актовий запис про смерть № 1288 від 30.01.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті: місто Харків, Харківська область, Україна, що підтверджується наявними матеріалами справи.
Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Комова О.Г. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить про її скасування та про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність спору про право. Вказує, що у вказаній справі, Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не може бути суб`єктом з яким є спір про право, оскільки останній не може вступити у спадщину на майно ОСОБА_2 , бути кредитором відносно боржника чи реалізувати якісь свої майнові права.
Зазначає, що спадкоємці в померлого боржника ОСОБА_2 відсутні, окрім того, що є заявниця ОСОБА_1 , як кредитор, яка заявила свої вимоги за судовим рішенням до цієї особи, а він раптово помер.
Апелянт переконаний, що невизначеність норм процесуального права не може тлумачитися проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який спір. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п.5 ч.2 вказаної норми закону суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 7 ч.1 ст.315 ЦПК України ("Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення") суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Згідно ч. 6 ст. 294 вказаного Кодексу, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 315 вказаного Кодексу суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.
Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.49 ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, смерть та ін. (ч.2 ст.49 ЦК України).
Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".
Так, згідно ч. 1 ст. 9 вказаного Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Частиною ж 1 статті 22 Закону регламентовано, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.
Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.
Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.
Як вбачається з матеріалів справи у своїй заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця просила установити факт смерті та неправильності запису про дату народження ОСОБА_2 в актовому записі про смерть та внести до нього відповідні зміни.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки з встановлених обставин не вбачається спір про право заявниці у розумінні ч.6 ст.294 ЦПК України, адже у своїй заяві ОСОБА_1 вказала мету, задля якої вона звернулася зі своєю заявою до суду, а саме: реалізувати право стягнення боргу з ОСОБА_2 , подання заяви про визнання спадщини відумерлою, як кредитор, реалізувати стягнення на спадкове майно померлого ОСОБА_2 , тощо.
Колегія суддів констатує, що наявність спору про право має бути очевидною та слідувати безпосередньо з тексту заяви. Сам по собі факт того, що встановлення неправильності в актовому записі є передумовою для реалізації майнових чи процесуальних прав (стягнення боргу, подання заяви про відумерлість спадщини) не означає автоматичної наявності спору. Вказане підтверджує те, що цей факт має для заявниці юридичне значення, що є обов`язковою умовою для цивільного процесу.
Згідно матеріалів справи, на стадії подання ОСОБА_1 заяви відсутня будь-яка конкретна особа, яка б оспорювала право заявника на стягнення боргу чи заперечувала б проти виправлення актового запису. Відтак, на даному етапі матеріально-правового спору не вбачається.
Пунктом же 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено розгляд справ про встановлення неправильності запису в актах цивільного стану у порядку окремого провадження.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах (зокрема у постанові від 01.07.2026 року по справі № 635/11172/23): якщо під час розгляду справи заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення спору про право, суд повинен залишити заяву без розгляду та роз`яснити право на звернення в порядку позовного провадження. 
Таким чином, висновок про наявність спору може бути зроблений судом лише після відкриття провадження, залучення заінтересованих осіб та дослідження їхньої позиції.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність у даних правовідносинах спору про право є необґрунтований, а тому ухвала постановлена без законних для того підстав.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при постановленні ухвали судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду на підставі п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України слід скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України суд,-
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , – задовольнити.
Ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 26 травня 2026 року, – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий         О.Ю. Тичкова

Судді          Н.П. Пилипчук  
О.В. Маміна