Справа № 944/2199/26 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєв Н.А. 
Провадження № 33/811/1255/26 Доповідач: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., у відкритому судовому засіданні у м. Львові, з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 червня 2026 року, 
встановив:
постановою Яворівського районного суду Львівської області від 30 червня 2026 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 коп.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 08.04.2026 року о 16 годині 38 хвилин в с.Стені, вул. Маковея, 73 Яворівського району Львівської області, керував автомобілем марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі. Вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам законодавства. 
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що поліцейський при складанні на нього протоколу про адміністративне правопорушення грубо порушив його права, оскільки роз`яснив їх лише після того, як надав йому протокол для підпису, крім того вказав у протоколі неіснуючу адресу, оскільки АДРЕСА_1 відсутня. Відтак такий протокол не може бути належним доказом про що було повідомлено суд першої інстанції в письмових запереченнях. 
Наголошує, що не був в стані сп`яніння та ніхто не може підтвердити покликання поліцейського про запах алкоголю з рота. Зазначає, що очі в нього червоні через роботу бо він є зварювальником та був втомлений, а поліцейський диктував йому що треба писати про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Апелянт зазначає, що в суді першої інстанції йому не було роз`яснено процесуальних прав та не надано можливості виступити на свій захист, чим порушив вимоги ст. 245, 279, 268, 280, 252 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши доводи на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 635370 від 08.04.2026; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2026 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 08.04.2026 року, в яких такий зазначив, що 08.04.2026 року він здійснив виклик на 102, оскільки автомобіль марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 перешкоджав руху; ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, переставив автомобіль, від проходження огляду на стану сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.
З оглянутого апеляційним судом відеозаписом встановлено, що транспортний засібмарки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1  під керуванням водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції, які були викликані по дзвінку на телефон «102», бо автомобіль перегороджував дорогу людям на вулиці в селі і заважав руху, а по прибуттю поліцейських ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля і намагався залишити місце події або перемісти автомобіль, але був зупинений.
Апелянт в апеляційній скарзі чи в судовому засіданні не спростував той факт, що події, які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, відбувалися в дійсності, оскільки відеозапис є чітким, послідовним, фактично повно відтворює весь перебіг подій, всіх відповідних учасників цих подій, як і їх дій.
Судом апеляційної інстанції не встановлено з боку інспектора патрульної поліції порушень вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.
Апеляційні твердження про порушення працівниками поліції права на захист ОСОБА_1 є голослівними та нічим не підтверджено.
Покликання апелянта про зазначення в протоколі неточного місця скоєння адміністративного правопорушення, через неправильне написання назви вулиці, де був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , є голослівними бо спростовується безперервним відеозаписом з бодікамери працівника поліції, та повідомленням адреси зупинки саме мешканцями вул. Маковея в с.Стені Яворівського району Львівської області і про це чути на відеозаписі від 08.04.2026 о 16:43 год.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі, а всі апеляційні вимоги були предметом розгляду в суді першої інстанції ф в постанові надані чіткі, обґрунтовані відповіді на них. 
На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно, об`єктивно з переглядом відеозапису, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.
Надана, для долучення до справи, суду апеляційної інстанції копія рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08.07.2026 щодо ОСОБА_1 стосовно складеної на нього постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 126 КУпАП та її зміст (справа № 944/2162/26), не спростовують доказів наявних у справі № 944/2199/26, а саме даних, зокрема, зафіксованих на диску з відеозаписом з місця події, де чітко видно, що ОСОБА_1 керує автомобілем, який їде (а.с.6) і в процесі спілкування працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. 
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно, з урахуванням вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП та, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 червня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА