ЄУН 387/409/26
Номер провадження по справі 2/387/612/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 23.03.2026 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії № 8382496 від 11.06.2025 у розмірі 18 997,50 гривень.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № 8382496.
27.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором.
Однак відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка, за розрахунком позивача, станом на день звернення до суду становить 18 997,50 гривень.
Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань та непогашення заборгованості у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково, при цьому заперечує проти стягнення нарахованої неустойки та комісії та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 03.06.2026 відкрив провадження у справі, вирішив розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІ. Мотивувальна частина
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив такі обставини.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є 64.92 – інші види кредитування.
Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію фінансової установи та додатком до нього встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою та має право здійснювати фінансову діяльність, зокрема факторинг, відповідно до законодавства України.
Судом встановлено, що 11.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір фізичної особи про надання кредиту № 8382496.
Відповідно до умов зазначеного договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5000,00 грн у тимчасове платне користування строком на 365 днів. Договором визначено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 0,95 % за кожен день користування кредитом, комісію за видачу кредиту у розмірі 17,25 % від суми кредиту, а також передбачено відповідальність за порушення умов договору.
Факт надання відповідачці кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» від 22.01.2026, відповідно до якої платіжною установою на підставі платіжної інструкції, сформованої за допомогою API-інтерфейсу ініціатора платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 11.06.2025 здійснено переказ грошових коштів у сумі 5000,00 грн на платіжний засіб ОСОБА_1 , номер якого закінчується на 4289.
Згідно з договором факторингу № 27/03/2025, укладеним 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», первісний кредитор передає за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників, а фактор приймає такі права вимоги.
В подальшому між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 9 від 24.09.2025 до договору факторингу № 27/03/2025.
Відповідно до реєстру боржників № 15 від 24.09.2025 до договору факторингу № 27/03/2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 8382496 від 11.06.2025.
Із зазначеного реєстру боржників убачається, що розмір права грошової вимоги до ОСОБА_1 становить 18 997,50 гривень.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 8382496 від 11.06.2025, наданим позивачем, станом на 24.09.2025 заборгованість відповідачки перед позивачем становила 18 997,50 грн, з яких: 5000,00 грн – заборгованість за основною сумою кредиту; 3135,00 грн – заборгованість за процентами; 10 000,00 грн – заборгованість за неустойкою; 862,50 грн – заборгованість за комісією.
При цьому з наданого розрахунку вбачається, що відповідачкою платежів у рахунок погашення зазначеної заборгованості не здійснювалося.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, повідомленнях, якими обмінялися сторони, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 11 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір фізичної особи про надання кредиту № 8382496, за умовами якого відповідачці надано кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 365 днів.
Відомості, що містяться у наданому суду примірнику договору, свідчать про погодження сторонами його істотних умов, у тому числі розміру кредиту, строку кредитування, процентної ставки, порядку повернення кредиту, а також інших платежів, передбачених договором.
Факт укладення відповідачкою кредитного договору в електронній формі підтверджується матеріалами справи. При цьому факт фактичного отримання кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» від 22.01.2026, відповідно до якої 11.06.2025 здійснено переказ 5000,00 грн на платіжний засіб ОСОБА_1 .
За таких обставин суд вважає доведеними факт укладення кредитного договору та факт отримання відповідачкою кредитних коштів.
Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду щодо можливості укладення кредитного договору в електронній формі та прирівняння такого договору за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі. Зокрема, у постанові від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 Верховний Суд зазначив, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, є укладеним у письмовій формі, а використання передбаченого законом електронного способу підписання може підтверджувати волевиявлення сторони.
Щодо переходу права вимоги, суд зазначає, що відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності між клієнтом і боржником домовленості про заборону або обмеження передачі грошової вимоги, а відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови його письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.
Судом встановлено, що 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/2025, предметом якого є передання факторові прав грошової вимоги до боржників, визначених у відповідних реєстрах.
При цьому конкретне право вимоги до ОСОБА_1 виникло після укладення кредитного договору, а його передання факторові підтверджується додатковою угодою № 9 від 24.09.2025 та реєстром боржників № 15 від 24.09.2025, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 8382496 від 11.06.2025 у розмірі 18 997,50 гривень.
Отже, суд вважає доведеним факт переходу до позивача права грошової вимоги за спірним кредитним договором.
Щодо основної суми кредиту та процентів, суд зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 8382496 від 11.06.2025, станом на 24.09.2025 заборгованість відповідачки становила 18 997,50 грн, у тому числі: 5000,00 грн — заборгованість за основною сумою кредиту; 3135,00 грн — заборгованість за процентами; 10 000,00 грн — неустойка; 862,50 грн — комісія.
Доказів погашення відповідачкою основної суми кредиту та нарахованих відповідно до умов договору процентів суду не надано.
Відповідачка позовні вимоги в частині основної суми кредиту та процентів не заперечила, а в заяві про розгляд справи за її відсутності фактично визнала позов частково, заперечуючи проти стягнення неустойки та комісії.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки 5000,00 грн основної суми кредиту та 3135,00 грн процентів.
Щодо неустойки, суд зазначає, що вимога позивача про стягнення 10 000,00 грн неустойки задоволенню не підлягає.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено спеціальні правові наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань за договорами кредиту (позики) у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.
Зокрема, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Крім того, неустойка та інші платежі, сплата яких передбачена договором, нараховані починаючи з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання відповідного зобов`язання, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки спірний кредитний договір укладено 11.06.2025, тобто в період дії воєнного стану в Україні, а заявлена до стягнення неустойка є платежем, нарахованим у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, вимога про її стягнення не ґрунтується на законі.
Тому у стягненні 10 000,00 грн неустойки слід відмовити.
Щодо заявленої позивачем до стягнення суми комісії за видачу кредиту в розмірі 862,50 грн суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості правовідносин між кредитодавцем та споживачем визначаються, зокрема, Законом України «Про споживче кредитування».
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, законодавець пов`язує можливість врахування комісій у загальних витратах за споживчим кредитом саме з їх зв`язком із наданням, обслуговуванням або поверненням кредиту. Саме по собі зазначення у договорі певного платежу як «комісії» не звільняє кредитодавця від обов`язку довести правову та фактичну підставу його стягнення.
Умовами кредитного договору № 8382496 від 11 червня 2025 року передбачено комісію за видачу кредиту у розмірі 17,25 %, що становить 862,50 гривень.
Разом з тим, як убачається зі змісту договору та поданих позивачем доказів, зазначена комісія встановлена саме за видачу кредиту, тобто за вчинення кредитодавцем дії, яка безпосередньо становить предмет його основного зобов`язання за кредитним договором — надання позичальнику грошових коштів.
Позивачем не наведено та належними і допустимими доказами не підтверджено, що за сплату 862,50 грн відповідачу надавалася будь-яка самостійна додаткова чи супутня послуга, відмінна від безпосереднього надання кредитних коштів. Не встановлено також, які саме фактичні дії кредитодавця, що мають самостійний характер та виходять за межі виконання ним основного зобов`язання з надання кредиту, охоплюються цією комісією.
При цьому відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, саме на позивача покладається обов`язок довести не лише факт включення відповідного платежу до розрахунку заборгованості, а й наявність передбаченої законом та договором підстави для його стягнення.
Суд враховує, що частина загальних витрат за споживчим кредитом може складатися з комісій кредитодавця. Однак наведене положення закону саме по собі не означає, що будь-який платіж, названий кредитодавцем «комісією», безумовно підлягає стягненню зі споживача. При вирішенні питання про його стягнення суд має оцінити зміст відповідної договірної умови та фактичну природу платежу.
У цьому випадку встановлена договором комісія у розмірі 862,50 грн визначена саме як комісія за видачу кредиту, тобто фактично як плата за виконання кредитодавцем його основного обов`язку щодо надання кредиту, передбаченого статтею 1054 ЦК України. Доказів надання за цю суму окремої послуги, яка має самостійний характер та пов`язана з обслуговуванням чи поверненням кредиту, позивачем не надано.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивач не довів наявності належної правової та фактичної підстави для стягнення з відповідача 862,50 грн комісії за видачу кредиту, у зв`язку з чим у цій частині позовних вимог слід відмовити.
Таким чином, оцінюючи подані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 11 червня 2025 року укладено кредитний договір № 8382496, на виконання якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 000,00 гривень. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується належними доказами та відповідачем по суті не заперечується.
Право вимоги за вказаним кредитним договором у встановленому законом та договором порядку набуте ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується договором факторингу, додатковою угодою № 9 від 24 вересня 2025 року та реєстром боржників № 15 від 24 вересня 2025 року, до якого включено вимогу до ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 24 вересня 2025 року за відповідачем обліковується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн та за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 3 135,00 грн. Доказів погашення зазначеної заборгованості відповідачем суду не надано. При цьому відповідач фактично визнає наявність основної заборгованості та заперечує проти стягнення комісії і штрафних санкцій.
З огляду на встановлені обставини, умови кредитного договору та положення статей 525, 526, 1054 ЦК України, суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача суми неповернутого кредиту в розмірі 5 000,00 грн та нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 3 135,00 грн.
Разом з тим, вимоги про стягнення 10 000,00 грн пені задоволенню не підлягають з підстав, наведених судом вище, оскільки нарахування та стягнення неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання у відповідних правовідносинах обмежене положеннями пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення 862,50 грн комісії за видачу кредиту. Як встановлено судом, зазначена сума визначена кредитодавцем саме як плата за видачу кредиту, тобто за виконання ним основного зобов`язання, передбаченого статтею 1054 ЦК України. Позивачем не доведено, що за цю суму відповідачу надавалася окрема додаткова чи супутня послуга, яка має самостійний характер та відрізняється від безпосереднього надання кредитних коштів. Саме по собі передбачення договором відповідного платежу як «комісії» не є достатнім для висновку про наявність безумовного обов`язку споживача сплатити такий платіж.
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 8382496 від 11 червня 2025 року в загальному розмірі 8 135,00 грн, яка складається з 5 000,00 грн заборгованості за основною сумою кредиту та 3 135,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом. У решті позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено позовні вимоги на загальну суму 18 997,50 грн, з яких судом задоволено позовні вимоги на суму 8 135,00 грн, що становить 42,82 % від заявленої до стягнення суми.
З огляду на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується відповідним платіжним документом.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 140,08 грн (2 662,40 грн ? 8 135,00 грн / 18 997,50 грн).
В іншій частині судові витрати покладаються на позивача пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.
ІІІ Резолютивна частина
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 11, 207, 256, 258 -259, 261, 267, 526, 549, 629, 634, 638, 1054, 1077, 1080, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 8382496 від 11 червня 2025 року в розмірі 8 135 (вісім тисяч сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 140 (одна тисяча сто сорок) гривень 08 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014.
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області       Майстер І. П.