Справа № 681/648/26
Провадження № 2/681/796/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року         м. Полонне
Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Горгулько Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:
У травні 2026 року ТОВ «Юніт Капітал» (далі – Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №LM438531168 у розмірі 18 719,66 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн та 7 000 грн на професійну правничу допомогу.
Позов мотивований тим, що 11.03.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимальні кредити» та ОСОБА_1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису було укладено кредитний договір №LM438531168, за умовами якого позичальник отримав кредит на суму 7 400,00 грн та зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
ТОВ «Оптимальні кредити» виконало свої зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти в повному обсязі шляхом перерахування на його банківську картку.
02.07.2025 ТОВ «Оптимальні кредити» відповідно до умов договору факторингу №ОК-ТП/42 відступило право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором для ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу на підставі договору факторингу № 25/0925-01 від 25.09.2025 передало таке право вимоги для ТОВ «Юніт Капітал» на загальну суму 22 419,24 грн. 
Відповідач не виконував умови договору належним чином, не повернув наданий йому кредит та не сплатив проценти за користування ним в строки, визначені кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість розмірі 22 419,24 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 7 399,16 грн, заборгованості по відсотках в сумі 10 876,50 грн, заборгованість за комісією в розмірі 444 грн та заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 3 699,58 грн.
Відповідно до ухвали судді від 15.05.2026 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, які надійшли до суду 18.08.2026.
01.06.2026 відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що за кредитним договором від 11.03.2025 № LM438531168 вторинним кредитором незаконно нараховано проценти за користування кредитом. Вказав, що ані умовами кредитного договору, ані договорами факторингу не передбачено право фактора нараховувати проценти після переходу права вимоги. На його думку, новий кредитор має право вимагати суму основного боргу та проценти, нараховані первісним кредитором до моменту переходу права вимоги, однак не має права продовжувати нарахування процентів за користування кредитом.
Також відповідач зазначив, що заборгованість за процентами у розмірі 10 876,50 грн є неспівмірною із сумою кредиту 7 399,16 грн та суперечить принципам розумності й добросовісності.
Крім того, вказав, що кредитний договір не містить конкретного переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, за які встановлено комісію, а доказів надання таких послуг та погодження їх зі споживачем позивачем не надано. У зв`язку з цим вважав нараховану комісію за видачу кредиту в сумі 444,00 грн безпідставною.
Відповідач також просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, вважаючи їх завищеними та неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг і ціною позову. Зазначив, що позови позивача у подібних справах є однотипними, а надані докази щодо витрат не містять детального переліку виконаних робіт.
Підсумовуючи, відповідач вважав, що підлягають стягненню лише сума основного боргу та проценти за користування кредитом у розмірі 4 713,15 грн, нараховані первісним кредитором.
01.06.2026 представниця позивача подала відповідь на відзив, у якій просила позов задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що відповідач самостійно обрав суму та строк кредитування, до укладення договору ознайомився з його умовами, паспортом споживчого кредиту та погодився з ними, що підтверджується підписанням договору. Відповідач від укладення договору не відмовлявся, його положень не оскаржував та не звертався за додатковими роз`ясненнями.
Посилаючись на ст. 204 ЦК України, представниця позивача вказала, що кредитний договір є чинним, оскільки його недійсність законом не встановлена та судом недійсним його не визнано. Відповідач отримав примірник договору електронною поштою та мав доступ до його умов, а кредитодавець надав необхідну інформацію у зрозумілій формі.
Також зазначила, що договором № LM438531168 від 11.03.2025 визначено розмір та ставку процентів у разі прострочення, а всі нарахування здійснювалися відповідно до його умов. Позивач вважає, що має право на стягнення процентів як за період дії договору (ст. 1048 ЦК України), так і після закінчення строку кредитування (ст. 625 ЦК України).
Щодо заперечень стосовно права фактора нараховувати проценти представниця позивача послалася на п. 1.4 договору факторингу № ОК-ТП/42, відповідно до якого до складу боргу входять, зокрема, суми кредиту та процентів за користування кредитом, нараховані або такі, що можуть бути нараховані. Отже, на її думку, ТОВ «Таліон Плюс» мало право нараховувати проценти.
Щодо комісії зазначила, що її нараховано одноразово за надання кредиту, вона передбачена договором та входить до загальної вартості кредиту, у зв`язку з чим вимоги про її невизнання або несплату є необґрунтованими, а нарахування комісії у розмірі 444,00 грн здійснено відповідно до умов договору та на підставі вільного волевиявлення сторін.
Крім того, представниця позивача просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн, вважаючи їх обґрунтованими та співмірними з обсягом виконаної адвокатським бюро роботи.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке.
Встановлено, що 11.03.2025 між ТОВ «Оптимальні кредити» та відповідачем шляхом подачі заявки про отримання кредиту було укладено договір кредитної лінії №LM438531168 (далі – Договір), який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «UJSJ», за умовами якого позичальник отримує кредит на суму 7 400 грн на умовах строковості, зворотності, платності.
Відповідно до п.3.1. Договору позичальнику надається дисконтний період кредитування строк якого складає 40 днів від дати отримання позичальником першого траншу.
У п.3.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п.3.1. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена, кількість днів якого розраховується за формулою: Z=30-(X-Y), де Z – кількість днів дисконтного періоду, Х – поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, Y- дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду, при цьому, якщо Y>Х, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів.
Відповідно до п.3.3 Договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 40 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 858 грн 40 коп.
Кожен окремий транш за цим Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4790-72ХХ-ХХХХ-6288 (п. 5.1 Договору).
Відповідно до п.7.1 договору, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 20.04.2025, а саме протягом 40 днів від дати отримання першого траншу позичальником.
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 10.04.2030 (п. 7.3 договору).
В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 днів після настання: закінчення строку дії Договору передбаченому у п. 11.1 Договору або дострокового припинення дії Договору в порядку, передбаченому п.9.1.1.2 або п. 9.1.1.7 Договору (пункт 7.2 Договору).
Згідно з пунктом 11.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.
За даними п. 9.1.1.2 договору, кредитодавець має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в т.ч. в разі прострочення сплати нарахованих процентів позичальником.
Пунктом 9.1.1.7 договору передбачено, що у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору. При цьому, договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту позичальника.
Як вбачається з п.8.3. договору, базова процентна ставка складає 0,98% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 357,70% річних.
Відповідно до п.8.5. Договору розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим Договором становить 444 грн 00 коп.
Факт виконання кредитодавцем свої зобов`язань за кредитним договором та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується даними платіжного доручення №16dc46a2-c5f9-4feb-b6bf-0c02c873f4b9 від 11.03.2025, довідкою ТОВ «Оптимальні кредити», відповідно до яких на платіжну картку № НОМЕР_1 хх-хххх-6288 11.03.2025 зараховано кошти в розмірі 7 400 грн.
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 11.03.2025 зазначено персональні дані позичальника ОСОБА_1 та загальну інформацію про номер договору, дату його укладення, суму кредиту, строк кредитування та номер карти, на яку має бути перерахована сума кредиту.
Згідно з повідомлення АТ «Держаний ощадний банк України» від 13.08.2026, банком на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 на яку 11.03.2025 надійшли кошти в сумі 7 400 грн.
02 липня 2025 року між ТОВ «Оптимальні кредити» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу №ОК-ТП/42, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 02.07.2025 до договору факторингу №ОК-ТП/42, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №LM438531168 від 11.03.2025 на суму 16 255,89 грн.
25 вересня 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу №25/0925-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №25/0925-01 від 25 вересня 2025 року від ТОВ «ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 22 419,24 грн, з яких: 7 399,16 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10 876,50 грн – заборгованість за відсотками, 444 грн – заборгованість по комісії та 3 699,58 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
Згідно з наданими розрахунками, складеними ТОВ «Оптимальні кредити» та ТОВ «Таліон плюс» заборгованість ОСОБА_1 становить 22 419,24 грн, з яких: 7 399,16 грн заборгованість по тілу кредиту, 10 876,50 грн заборгованість по відсотках за користування кредитом, 444 грн заборгованість за комісією, 3 699,58 грн – заборгованість за штрафними санкціями.
За даними виписки з особового рахунку за кредитним договором №LM438531168 від 11.03.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед Товариством станом на 18.03.2026 складає 22 419,24 грн та складається з 7 399,16 грн – тіло кредиту, 10 876,50 грн – прострочені відсотки, 444 грн – комісія та 3 699,58 грн – штрафні санкції.
У позовній заяві позивач зазначає, що вимогу про стягнення штрафних санкцій з відповідача не заявляє.
10.02.2026 для ОСОБА_1 була направлена досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості за договором №LM438531168 від 11.03.2025 в розмірі 22 419,24 грн.
Вирішуючи правомірність пред`явлених позовних вимог суд зазначає про таке.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статті 12 та 81 ЦПК України встановлюють, зокрема, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Встановлено, що позивачем доведено, що право вимоги за кредитним договором було правомірно відступлено позивачу на підставі договорів факторингу №ОК-ТП/42 від 02 липня 2025 року та №25/0925-01 від 25 вересня 2025 року. Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право належного кредитора до відповідача за кредитним договором №LM438531168 від 11.03.2025.
Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, позичальник погодився на укладення договору саме на умовах зазначених у ньому, в тому числі і щодо порядку застосування передбачених ним процентних ставок за користування кредитними коштами, а також щодо строку кредитування.
У зв`язку з вищевикладеним встановлено, що 11.03.2025 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Оптимальні кредити», договір кредитної лінії №LM438531168 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» в сумі 7 400 грн, шляхом переказу на його банківську картку, що не заперечується відповідачем.
Позивач достроково припинив дію кредитного договору на підставі пункту 7.2.2 Договору та направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості, яка останнім виконана не була.
Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за кредитним договором суд зазначає наступне.
Відповідно до п.3.1. Договору позичальнику надається дисконтний період кредитування строк якого складає 40 днів від дати отримання позичальником першого траншу. 
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 10.04.2030 (п. 7.3 договору).
Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків ТОВ «Таліон плюс», оскільки з вищевказаних умов договору вбачається, що строк кредитування в період з 02.07.2025 по 25.09.2025 не закінчився, тому у цей строк може нараховуватися відсотки за користування кредитом.
Відповідач також вказує, що розмір нарахованих відсотків не є співмірним з тілом кредиту та суперечить принципам добросовісності та розумності. Щодо таких доводів суд зазначає, що вони є необґрунтованими, оскільки пунктом 8.3 кредитного договору сторонами погоджено базову процентну ставку у розмірі 0,98% на день, яка не перевищує максимального розміру денної процентної ставки, встановленого ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії, пов`язаній з наданням кредиту, в розмірі 444 грн суд зазначає про таке.
Відповідно до п.8.5 Договору розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 444 грн.
Сплата комісії також включена до розрахунку реальної річної процентної ставки, що повністю відповідає вимогам законодавства.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Отже, безпідставними є доводи відповідача в частині безпідставного нарахування комісії за надання кредиту. 
За наведених обставин, позовні вимоги Товариства в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 399,16 грн, за процентами в сумі 10 876,50 грн та за комісією в сумі 444 грн, підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат. 
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.
Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662,40 грн, сплата яких належним чином підтверджується платіжною інструкцією від 07 травня 2026 року №38944.
Водночас у зв`язку з розглядом справи ТОВ «Юніт Капітал» понесло витрати на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи позивач разом з позовною заявою надав договір про надання правової допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026, укладений між адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» в особі керуючого адвоката Тимошенка О.О. та ТОВ «Юніт капітал», додаткову угоду №25771374880 до вказаного договору про надання правничої допомоги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №LM438531168 від 11.03.2025 з ОСОБА_1 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Тимошенка О.О., довіреність, акт прийому-передачі наданих послуг від 20.03.2026 на суму 7 000 грн.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18).
Матюха В.М. просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх завищеними та неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг і ціною позову та зазначив, що позови позивача у подібних справах є однотипними, а надані докази щодо витрат не містять детального переліку виконаних робіт.
З врахуванням рівня складності вказаної справи, обсягу виконаних робіт, зазначених в акті прийому-передачі наданих послуг, враховуючи ціну позову, суддя приходить до висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суми 5 000 грн.
У зв`язку з задоволенням позову, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача 5 000 грн документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №LM438531168 від 11.03.2025, яка складається з: 7 399,16 грн – заборгованість по тілу кредиту, 10 876,50 грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом, 444 грн – заборгованість за комісією, а всього в загальній сумі 18 719 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн 66 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. та на правову допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: бул. Лесі Українки, 34, офіс 333, м.Київ, поштовий індекс 01133;

Відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя        Н.А.Горгулько