20 липня 2026 року

Справа № 642/5288/26
Провадження № 3/642/1108/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року       м. Харків
Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., розглянувши матеріали, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , полковника, начальника центру персоналу основного командного пункту угрупування об`єднаних сил, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення №ДНХ-4062 від 22.06.2026 року, ОСОБА_1 починаючи з 26.05.2026 проходить військову службу у складі сил і засобів угрупування об`єднаних сил, на посаді начальника центру персоналу основного командного пункту угрупування об`єднаних сил (витяг із наказу Командувача угрупування об`єднаних сил від 26.05.2026 № 149/дск).
22.06.2026 близько 09:00 год. полковник ОСОБА_1 був виявлений за адресою: АДРЕСА_2 , представниками військової служби правопорядку у стані алкогольного сп`яніння, під час виконання службових обов`язків. В подальшому ОСОБА_1 було направлено до КНП ХОР «ОКНЛ № 3» відділення цілодобової експертизи алкогольного та наркотичного сп`яніння та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат: перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Тобто, відповідно до виписки № 659 із медичної картки амбулаторного хворого полковник ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду. В подальшому даного військовослужбовця було відсторонено від виконання службових обов`язків до 23.06.2026 до 06 год. 00 хв.
В діях полковника ОСОБА_1 вбачаються ознаки військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме будучи військовослужбовцем за контрактом перебуваючи на посаді начальника центру персоналу основного командного пункту угрупування об`єднаних сил, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних та функціональних обов`язків, в умовах особливого періоду.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відмітка у ньому про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться за сповіщенням суду, не вживала заходів для явки до суду, не подавала письмових заперечень проти протоколу, її поведінка може свідчити про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів. Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 172-15 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На обгрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП надані наступні докази:
- протокол про військове адміністративне правопорушення від 22.06.2026 року про військове адміністративне правопорушення № ДНХ-4055 від 22.06.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП;
- письмові пояснення ОСОБА_1 від 22.06.2026;
- фото-копію посвідчення офіцера на ім`я ОСОБА_1 ;
- службову характеристику на ім`я ОСОБА_1 ;
- витяг з положення про центр персоналу Об`єднаного штабу військової частини НОМЕР_1 (затвердженого наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 17.01.026 № 4/нод/дск;
- витяг із наказу командира в/ч НОМЕР_1 про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника центру персоналу основного командного пункту угрупування об`єднаних сил;
- протокол серії ДНХ-4055 від 22.06.2026 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП;
- виписка № 659 із медичної карти амбулаторного хворого від 22.06.2026.
Диспозиція ч. 2 статті 172-15 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.
Положення ч. 2 ст. 172-15 КУпАП мають бланкетний характер, оскільки диспозиція не містить складу правопорушення, а відсилає до закону (нормативно-правових актів), що регулюють правовідносини у сфері військової служби, зокрема щодо функціональних обов`язків особи, яка притягається до відповідальності, невиконання (неналежне виконання) яких має складати склад зазначеного адміністративного правопорушення.
З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; б) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; в) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; г) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; д) в чому виразилися допущені ним порушення.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується - виною у формі необережності: коли особа, яка його вчинила, не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Натомість, в протоколі про адміністративне правопорушення при кваліфікації діяння не зазначено взагалі про недбале ставлення військовослужбовця ОСОБА_1 до військової служби, в чому воно виразилося, не деталізовано виконання яких конкретно посадових обов`язків було ним проігноровано, а лише зазначено про перебування його 22.06.2026 в стані алкогольного сп`яніння, що охоплюється диспозицією частиною 3 статті 172-20 КУпАП, про що складено інший протокол протокол серії ДНХ-4055 від 22.06.2026, який міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Перерахування загальних статей законів, без конкретизації, до якого зі службових обов`язків допущено недбале ставлення, що складає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, порушує принцип верховенства права, правової визначеності, законності, охорони прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_1 , як військовослужбовця і громадянина України
Виключно протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення від 22.06.2026 не може бути беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
За таких обставин, з урахуванням наведеного, вважаю, що наданими суду матеріалами не доведено наявності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної та об`єктивної сторін адміністративного правопорушення, а відповідно до чинного законодавства відсутність хоча б однієї ознаки, яка характеризує суб`єкт, об`єкт, суб`єктивну або об`єктивну сторону адміністративного проступку, свідчить про те, що дане правопорушення скоєне не було.
Верховний Суд у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к виснував, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.
Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З положень ст. 251 КУпАП слідує, що тягар доказування події адміністративного правопорушення покладено на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, та суд не вправі самостійно віднаходити докази та здійснювати інші дії на встановлення винуватості особи.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості й на особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист та спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.
З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір у порядку ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.
Керуючись п. 1 ч. 1 , ст.247, ст. 172-15 ч.2, 251, 280, 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя       Л.Г. Проценко