ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/829/26	
Суддя І інстанції - Врона О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Кальника В.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.02.2025р. № 912430144905 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.05.2025р. вих №12097/03-16 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.07.2025р. №912430144905 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 21.02.2025р. пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії – 2022, 2023, 2024 роки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року позовну заяву задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.02.2025р. № 912430144905 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії – переході на інший вид пенсії.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.05.2025р. № 912430144905 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії – переході на інший вид пенсії.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.07.2025р. №912430144905 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії – переході на інший вид пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з 21.02.2025 пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії – 2022, 2023, 2024 роки.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій вважаючи зазначене рішення в частині, що стосується Головного управління таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.02.2025р. № 912430144905 про відмову в проведенні перерахунку пенсії щодо переходу з виду на вид (з пенсії за вислугу років на пенсію за віком) згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058, а саме 60 років. При цьому, скаржник зазначає, що рішення про відмову, прийнято в зв`язку з наданням недостовірних даних, зазначених в довідці від 17.02.2025 № 20 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що в подальшому підтверджується актом перевірки управління контрольно перевірочної роботи від 07.04.2025 №0400-11003-1/76900.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року оскаржується лише в частині, яка стосується Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, то в силу положень частини 1 статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в іншій частині апеляційним судом не переглядається.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і з 10.01.2006 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» .
21.02.2025 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.02.2025 №0912430144905 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку -переході на пенсію за віком, оскільки вона не досягла пенсійного віку, визначеного п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 60 років.
08.05.2025 позивач повторно звернулася із заявою до органу Пенсійного фонду.
Заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яким прийнято рішення 15.05.2025 №912430144905 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах і не менше 25 років у жінок, із них не менше 10 років на зазначених роботах.
Головним управлінням, проаналізувавши матеріали електронної пенсійної справи та додатково надані документи встановлено, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.04.2025 №32, видана Дніпропетровською багатопрофільною клінічною лікарнею з надання психіатричної допомоги, за результатами акту перевірки достовірності документів від 07.04.2025 №0400-011003-1/7690 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не відповідає змісту акту перевірки.
Отже, враховуючи вищевикладене, питання щодо проведення перерахунку пенсії можливо розглянути тільки після надання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з урахуванням зауважень акту перевірки.
23.06.2025 позивач в черговий раз звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії – перехід з одного виду пенсії на інший вид пенсії.
Дана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, посилаючись на наступне.
Аналіз наданої ОСОБА_1 заяви №2339 від 23.06.2025 та доданих до неї документів, щодо перерахунку пенсії, свідчить про недоцільність переходу з виду на вид. За матеріалами електронної пенсійної справи на дату звернення заявниця одержує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 3323,00 грн., з 01.03.2025 року, за попереднім розрахунком при переведені на пенсію за віком, розмір пенсії зменшується та становитиме 3038,00 грн. 
Листом від 11.11.2025 №0400-010307-8/212935 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адвокатський запит представника позивача з питання пенсійного забезпечення ОСОБА_1 повідомило, що розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 станом на 01.11.2025 становить 3323,00 грн.
ОСОБА_1 звернулася із заявою на переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону №1058.
Частиною 3 ст . 45 Закону №1058 передбачено переведення з одного виду пенсії на інший з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справи, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за період страхового стажу, зазначений в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Враховуючи зазначене, для обчислення розміру пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки (3764,40 грн.) та збільшеної на коефіцієнти 1,17; 1,11;1,11;1,14;1,197;1,0796 та 1,115, що складає 8913,83 грн.
Заробітну плату розраховано за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 по 31.10.2005 за даними персоніфікованого обліку.
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації – 0,84828.
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає 7561,42 грн. (8913,83 грн – показник середньої заробітної плати в Україні, який враховується для обчислення пенсії х0,84828). Розмір пенсійної виплати складає 3038,00 грн, що є недоцільним.
Не погодившись з вищенаведеними рішеннями Головних управлінь Пенсійного фонду, позивач з позовною заявою звернувся до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Далі Закон №1058-ІV), він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
В свою чергу, умови призначення пенсії за віком, врегульовані ст. 26 Закону №1058-ІV, відповідно до якої, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та починаючи з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року за наявності страхового стажу не менше 32 років.
При цьому, ст. 114 Закону №1058-ІV врегульовано питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Так, відповідно до відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
В свою чергу, частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2025 Позивачка звернулася із заявою № 793 про переведення на інший вид пенсії відповідно до Закону №1058-IV.
Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.02.2025 №0912430144905 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку -переході на пенсію за віком, оскільки вона не досягла пенсійного віку, визначеного п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 60 років.
Разом з тим, зазначеним рішенням не було встановлено наявності або відсутності у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону №1058-IV.
Натомість, як було правильно встановлено судом першої інстанції з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №912430144905 від 02.07.2025 про перерахунок пенсії вбачається, що страховий стаж позивача складає 29 років 3 місяці 29 днів, з них робота за Списком №2 складає 21 рік 5 місяців 11 днів.
Зазначені страховий та пільговий стаж, а також вік ОСОБА_1 , якщо їх рахувати на дату вирішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області питання про призначення пенсії, вказували на наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст. 114 Закону №1058-IV.
При цьому, можливість такого призначення не вступає у суперечність із поданою позивачем заявою № 793 про переведення на інший вид пенсії відповідно до Закону №1058-IV.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.02.2025р. № 912430144905 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії – переході на інший вид пенсії та наявність підстав для його скасування.
При цьому, колегія суддів не може взяти до уваги посилання скаржника на те, що рішення про відмову, прийнято в зв`язку з наданням недостовірних даних, зазначених в довідці від 17.02.2025 № 20 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що в подальшому підтверджується актом перевірки управління контрольно перевірочної роботи від 07.04.2025 №0400-11003-1/76900, оскільки такі обставини не знайшли свого відображення у спірному рішенні та не слугували підставою для відмови позивачу в проведенні перерахунку пенсії (переходу з виду на вид) згідно Закону №1058-IV.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 21 липня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник