ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/445/26 Справа № 705/2218/26 Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Душин О. В. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 липня 2026 року         м. Черкаси 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень, без конфіскації грошей одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 05 березня 2026 року о 08:30 голова ГО «Організація інвалідів, чорнобильців та учасників бойових дій Уманщини» ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 здійснював провадження господарської діяльності без державної реєстрації суб`єкта господарювання, а саме здійснював продаж дизельного палива.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає вищевказану постанову необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.
Стверджує, що він та організація, яку він очолює, не здійснювали жодної діяльності, пов`язаної з реалізацією дизельного пального.
Зазначає, що реалізацію пального здійснювала інша особа - ОСОБА_2 , який не має до апелянта жодного відношення та організації, яку він очолює.
З приводу цього посилається на рішення Верховного Суду у рішенні від 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а.
Вказує на те, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності.
На думку апелянта, матеріали справи не містять жодних відомостей с приводу систематичності здійснення підприємницької діяльності з продажу дизельного пального будь якою особою за адресою: АДРЕСА_2 .
Вважає, що під час розгляду справи суддею не було дотримано вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника Алексєєнка М.Г., який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст.164 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Суддя при розгляді даної справи встановив, що ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 здійснював провадження господарської діяльності без державної реєстрації суб`єкта господарювання, а саме здійснював продаж дизельного палива.
На підтвердження цих обставин суддя послався на протокол про адміністративне правопорушення ВАД № 476980 від 27 березня 2026 року, в якому приведені вищевказані обставини правопорушення, а також, як це вказано у постанові, що оскаржується, та доданими до нього матералами.
У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Стаття 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод декларує, що нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом.
Заразом, відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
Утім суддя в порушення вказаних норм національного та міжнародного законодавства, всебічно, повно і об`єктивно не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що уповноваженою особою поліції не здобути доказів на підтвердження обставин здійснення продажу ОСОБА_1 дизельного палива.
Зміст рапорту особи, згідно з яким 05.03.2026 о 08.51 год за адресою АДРЕСА_2 під час перевірки ГО «Організація інвалідів, чорнобильців та учасників бойових дій Уманщини» було виявлено факти реалізації пального без наявності дозвільних документів, не може бути єдиним та вирішальним доказом винуватості особи у вчинені адміністративного правопорушення.
Так само письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких випливає, що 05.03.2026 близько 08.30 год. на територію шиномонтажу заїхав автомобіль, з якого вийшов водій та попросив його заправити автомобіль, а саме 10 літрів дизельного пального. Він повідомив водію вартість - 69 грн за один літр, на що той погодився, не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
Оцінюючи ці показання, апеляційний суд відзначає, що свідок не повідомив про наявність чи відсутність дозвільних документів на здійснення продажу дизельного палива. Також свідок у своїх письмових поясненнях не виклав відомості чи причетна до здійснення продажу дизельного палива ГО «Організація інвалідів, чорнобильців та учасників бойових дій Уманщини» та її голова ОСОБА_1 .
Знаходження на території, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 резервуару та пластикової каністри, що зафіксовані на фототаблиці, безумовно не підтверджує причетність до продажу дизельного паливу ГО «Організація інвалідів, чорнобильців та учасників бойових дій Уманщини».
Умовивід суду першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 проте, що захисником не було надано належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення суперечить положенню ст. 62 Конституції України, адже ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Лише та обставина, що, як встановив суд першої інстанції, паливнозаправна колонка знаходиться на території, що перебуває в оренді ГО «Організація інвалідів, чорнобильців та учасників бойових дій Уманщини» не свідчить про здійснення господарської діяльності цієї організацією, пов`язаної з продажом дизельного палива.
З цього приводу апеляційний суд зауважує, що особа, котра здійснила продаж дизельного палива - ОСОБА_2 , не повідомив: чи діяв з власної ініціативи або від імені ГО «Організація інвалідів, чорнобильців та учасників бойових дій Уманщини» і голови цієї організації ОСОБА_1 . 
Можлива бездіяльність ОСОБА_1 , який, як це зазначено суддею міськрайонного суду в оскаржуваній постанові, як орендар був зобов`язаний опікуватися об`єктом оренди та не допускати його використання всупереч заявленим цілям, не утворює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Таким чином, у цій справі винуватість ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена поза розумним сумнівом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП не можна вважати законним та обґрунтованим, тому постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2026 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати.
Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук