Справа №760/13366/25
2/760/262/26

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Українця В.В.
при секретарі Гуцало М.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Бізнес позика» звернулось в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Посилався на те, що 11 березня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено договір № 473928-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «Бізнес позика» 11 березня 2024 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 473928-КС-003 про надання кредиту, яку відповідач прийняв.
ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4657 на номер телефону НОМЕР_1 . 
Відповідно до п. 1 договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 9000 гривень, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. 
Сторони у договорі визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15715961 процентів за кожен день користування кредитом. 
ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу грошові кошти в сумі 9000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. 
09 травня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 473928-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику додатково кредит у сумі 12000 гривень. 
Боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на суму 14393 гривні 29 копійок. 
Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 29 квітня 2025 року становить у розмірі 44817 гривень 09 копійок, що складається з: 
-18577 гривень 46 копійок - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 
-25971 гривні 19 копійок - суми прострочених платежів по процентах;
-268 гривень 44 копійки - суми прострочених платежів за комісією. 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року вирішено питання про витребування доказів у справі. 
Відповідач позовну заяву з додатками отримав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 11 березня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено договір № 473928-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «Бізнес позика» 11 березня 2024 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 473928-КС-003 про надання кредиту, яку відповідач прийняв.
ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4657 на номер телефону НОМЕР_1 . 
Відповідно до п. 1 договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 9000 гривень, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. 
Сторони у договорі визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15715961 процентів за кожен день користування кредитом. 
ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу грошові кошти в сумі 9000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. 
09 травня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 473928-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику додатково кредит у сумі 12000 гривень. 
З позову вбачається, що боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на суму 14393 гривні 29 копійок.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Встановлено, що відповідно до договору № 473928-КС-003 про надання кредиту від 11 березня 2024 року відповідач має повернути ТОВ «Бізнес Позика» 9000 гривень.
Крім того, позивач вказує на те, що 09 травня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 473928-КС-003 про надання кредиту, відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику додатково кредит у сумі 12000 гривень.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів у справі. 
АТ «Таскомбанк» на запит суду надало лист від 03 березня 2026 року, яким підтверджено факт того, що ОСОБА_1 в АТ «Таскомбанк» відкрито поточний рахунок в гривнях, операції по якому можуть здійснюватись за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_2 , а також надано виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 11 березня 2024 року по 29 вересня 2024 року, з якої вбачається, що 11 березня 2024 року на картковий рахунок відповідача був зарахований переказ на суму 9000 гривень. 
Крім того, АТ «Таскомбанк» на повторний запит суду надало лист від 08 травня 2026 року, яким повідомлено про те, що ОСОБА_1 закрито рахунок у гривнях, операції по якому можна було здійснювати за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_2 . Також, надано рух коштів по цьому рахунку за період з 11 березня 2024 року по 29 серпня 2024 року, з якого вбачається, що останні операції були вчинені 25 березня 2024 року. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.
Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вбачається, що матеріали справи містять докази перерахунку на рахунок відповідача 9000 гривень за договором № 473928-КС-003 про надання кредиту.
Разом з тим, доказів на підтвердження нарахування позивачем на рахунок відповідача 12000 гривень за Додатковою угодою матеріали справи не містять. 
Стороною позивача заявлялось клопотання про витребування інформації про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 11 березня 2024 року по 29 серпня 2024 року. 
З відповіді банку встановлено, що 11 березня 2024 року на картковий рахунок відповідача був зарахований переказ на суму 9000 гривень, а в подальшому  ОСОБА_1 закрито рахунок у гривнях, операції по якому можна було здійснювати за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_2 . 
Вбачається, що сам по собі розрахунок не підтверджує виникнення між сторонами кредитних правовідносин, наявність у відповідача заборгованості та її дійсний розмір.
При зверненні в суд з позовом стороною позивача подано заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр».
Законом обов`язок доказування покладений на учасників справи. 
За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості за Додатковою угодою задоволенню не підлягає. 
З договору № 473928-КС-003 про надання кредиту вбачається, що сума кредиту становить 9000 гривень, строк дії договору - до 01 липня 2024 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 11 березня 2024 року по 01 липня 2024 року відповідачем у рахунок погашення кредиту було сплачено 2422 гривні 54 копійки.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 6577 гривень 46 копійок суми прострочених платежів по тілу кредиту за договором № 473928-КС-003 про надання кредиту. 
Відповідно до п. 2.4. кредитного договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2 %, фіксована, знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15715961, фіксована. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 11 березня 2024 року по 01 липня 2024 року відповідачем у рахунок погашення відсотків за користування кредитом було сплачено 9089 гривень 19 копійок.
Згідно з п. 2.9. кредитного договору загальні витрати за кредитом складають 9880 гривень.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 790 гривень 81 копійка суми прострочених платежів по відсотках.
Пунктом 2.5. цього договору передбачено, що комісія за видачу кредиту: 1350 гривень. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 11 березня 2024 року по 01 липня 2024 року відповідачем у рахунок погашення витрат по комісії було сплачено 1350 гривень.
Таким чином, вимога про стягнення з відповідача комісії за договором стягненню не підлягає. 
Розрахунок суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. 
Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.
Таким чином, стягненню з відповідача підлягають зазначені суми.
З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. 
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 2422 гривні 40 копійок. 
Керуючись статтями 526, 530, 533, 549, 625, 629, 759, 1046-1051 ЦК України, статтями 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статтями 1, 3, 4, 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис», статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, оф. 411) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, оф. 411) 6577 гривень 46 копійок суми прострочених платежів по тілу кредиту, 790 гривень 81 копійку суми прострочених платежів по процентах та 2422 гривні 40 копійок судового збору.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: