ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 р. | Справа № 440/6155/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2026, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, повний текст складено 17.04.26 по справі № 440/6155/24
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області   
про визнання протиправними та скасування рішень
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області) про визнання протиправними та скасування рішень від 24.04.2024 №№ 81, 82.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 24 квітня 2024 року №81 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у сумі 5083,00 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 24 квітня 2024 року №82 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у сумі 1700,00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок). 
ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу , вважає , що судом порушено норми матеріального та процесуального права, які прямо стосуються інтересів та прав органу державної влади, що функціонує для потреб суспільства у визначених законодавчо межах та повноваженнях. Вважає , що суд першої інстанції , вказуючи на недотримання посадовими особами відповідача процесуальної частини у розгляді справи щодо порушення законодавства про рекламу, порушив принцип правової визначеності, оскільки правова суть Закону № 270/96-ВР та Закону № 877-V не є взаємозамінюючою та не може одночасно співіснувати, так як суперечить одна одній. Наголошує, спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами є Закон № 270/96-ВР. Норми Закону № 877-V не поширюються на норми Закону № 270/96-ВР в частині проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю). Законодавцем не передбачена процедура керування Держпродспоживслужбою України Законом № 877-V, у тому числі, в умовах воєнного стану для виконання обов`язків, які виникають причинно-наслідково при порушенні законодавства про рекламу, однак, це не має означати, що очевидні правопорушення мають ігноруватись через прогалину у законодавстві. На думку Відповідача – це ще один аргумент, що доводить незастосовність до правовідносин у сфері реклами Закону № 877- V. Вказує , що відповідач, здійснює дії у сфері рекламного законодавства залежно та на підставі тих нормативно-правових актів, що передбачають регламент таких дій, а саме положення двох нормативно-правових актів – Закон № 270/96-ВР та Порядок № 693. Посилаючись на обставини та обґрунтування, викладенні в апеляційній скарзі , просить суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 у справі № 440/6155/24, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ..
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу , зі змістом скарги не погоджується, вважає її необґрунтованою, безпідставною та помилковою, а оскаржуване рішення у справі законним і обґрунтованим, оскільки під час його ухвалення, суд першої інстанції не припустився порушень норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, правильно встановлено фактичні обставини, правильно застосовано норми матеріального права, надано належну оцінку доказам і враховано актуальну практику Верховного Суду. Посилаючись на обгрунтування, викладенні у відзиві, просить суд апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 року по справі №440/6155/24 залишити без задоволення, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 року по справі №440/6155/24 залишити без змін.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Колегія суддів, вислухавши суддю – доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 17.04.2006, номер запису про державну реєстрацію 2 585 000 0000 005948, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В01 №351842 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 5-8/.
07.04.2021 на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 02.04.2021 №440 за заявою ФОП ОСОБА_1 видано дозвіл № НОМЕР_2 на розміщення зовнішньої реклами за адресою: АДРЕСА_1 , на буд. №15/42 довжиною 7 м., висотою 4 м, загальна площа 28 м.кв. /а.с. 9/.
При виконанні повноважень по контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами фахівцями Управління захисту прав споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області встановлено наявність зовнішньої реклами, що розміщена на фасаді будівлі ТЦ "МЕГА" за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: розміщення зовнішньої реклами на електронному табло (LED-екран). 
ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на адресу ФОП ОСОБА_1 направлено лист №Вих-01-27/07.3/1091 від 01.03.2024 з вимогою надати в термін до 13.03.2024 наступні документи: - належним чином завірені свідоцтво про державну реєстрацію або витяг з ЄДРПОУ підприємства, документи на право власності або оренди площини, на якій розміщено вищевказаний рекламний засіб; - дозвільні документи на спеціальні конструкції, дозволи на розміщення зовнішньої реклами; - документи, які підтверджують вартість рекламних засобів виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України; - письмові пояснення з приводу виявлених порушень. У випадку відсутності дозволу на розміщення зовнішньої реклами надати підтвердження усунення порушення шляхом демонтажу зовнішньої реклами в термін до 13.03.2024 з наданням фотозвіту /а.с. 35-36/. 
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0600095245118 вищевказаний лист вручено позивачу 13.03.2024 /а.с. 36 зі звороту/.
У подальшому, ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на адресу позивача направлено лист №Вих-01-27/07.3/1360 від 18.03.2024, в якому зазначено, що у зв?язку з порушенням вимог частини 2 статті 16 Закону України "Про рекламу" від 03.07.1996 №270/96-ВР (далі - Закон) при розміщенні ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , рекламного засобу та розповсюдження реклами (встановленням факту освітлення зовнішньою рекламою квартир житлових будинків №№26/37, АДРЕСА_3 та житлового будинку АДРЕСА_4 ) існує необхідність встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону тому, що пояснення від 13.03.2024 надані ФОП ОСОБА_1 не в повному обсязі. Для встановлення вартості реклами прохання у термін до 28.03.2024 надати наступну інформацію: - вартість оренди місця для розміщення рекламного засобу (світлодіодний екран), який розміщено на будівлі за адресою АДРЕСА_2 з 02.04.2021 по теперішній час; - технічний паспорт на виріб - світлодіодний екран (технічні характеристики), вартість світлодіодного екрана розміром 7000*4000 мм, розміщеного на будівлі за адресою АДРЕСА_2 ; - суми коштів, отримані від замовників реклами, які розміщували рекламу на рекламному засобі (світлодіодний екран), який розміщено на будівлі за адресою АДРЕСА_2 , з 02.04.2021 по теперішній час; - суми коштів, витрачені на живлення світлодіодного екрану, який розміщено на будівлі за адресою АДРЕСА_2 , його технічне обслуговування, прибирання, ремонт та інші витрати, пов`язані з його утриманням з 02.04.2021 по теперішній час /а.с. 37/.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0600900919686 вищевказаний лист вручено позивачу 28.03.2024 /а.с. 38/.
Відносно реклами, що розміщена на фасаді будівлі ТЦ "МЕГА" за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Соборна, буд. 15/42, посадовою особою головним спеціалістом відділу контролю за регульованими цінами Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Мирною Н.М. був складений протокол про порушення законодавства про рекламу №74 від 08.04.2024 за недотримання встановлених законом вимог щодо порядку розповсюдження реклами, а саме: встановлено факт освітлення зовнішньою рекламою, що розміщена на фасаді будівлі ТЦ "МЕГА" за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Соборна, буд. 15/42, квартир житлових будинків АДРЕСА_5 та №28/40 по вул. Соборній, а також житлового будинку №13/39 по вул. Шевченка, чим порушено абзац 3 частини 2 статті 16 Закону України "Про рекламу" /а.с. 33/.
На підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу №74 від 08.04.2024 та доданих до нього матеріалів (відео реклами) щодо наявних ознак порушень законодавства про рекламу, було вирішено у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок накладання штрафів за порушення законодавства України про рекламу" №693 від 26.05.2004 розпочати розгляд справи про порушення законодавства про рекламу за недотримання встановлених Законом України "Про рекламу" вимог щодо порядку розповсюдження реклами та винесено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу №74 від 08.04.2024 /а.с. 34/.
Листом №Вих-01-27/07.3/1956 від 11.04.2024 відповідач повідомив позивача про те, що розгляд справи про порушення вимог законодавства про рекламу відбудеться 24.04.2024 о 10 год. 00 хв. в приміщенні Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області за адресою: вул. Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, 36020, а також роз`яснив, що відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про рекламу" рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду /а.с. 38 зі звороту, 39/.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0600909324375 вищевказаний лист вручено позивачу особисто 17.04.2024 /а.с. 39 зі звороту/.
24.04.2024 посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області складено протокол №73 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу, за змістом якого рекламодавцем та розповсюджувачем реклами, що розміщена на фасаді будівлі ТЦ "МЕГА" за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Соборна, б.15/42 (зовнішня реклама на електронному табло (світлодіодний екран) є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 . Під час проведення засідання фізична особа-підприємець ОСОБА_1 присутній. На дату проведення засідання до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавські області не надійшла відповідь на запитувану інформацію від ФОП ОСОБА_1 . Таким чином в ході розгляду справи про порушення законодавства про рекламу ФОП ОСОБА_1 неможливо встановити вартість рекламного засобу та вартість реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону. При огляді реклами 24.04.2024, в день запланованого засідання робочої групи, встановлено, що рекламний засіб працює. З огляду на викладене, вирішено: 1. Прийняти рішення про накладання штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ін.код НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ), за неподання інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) гривень; 2. Прийняти рішення про накладання штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ін.код НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ), за недотримання встановлених законом вимог щодо порядку розповсюдження реклами. Визначити суму штрафних санкцій в розмірі 299 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5083 грн /а.с. 40-42/.
Рішенням про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №81 від 214.04.2024 на підставі матеріалів справи та протоколу засідання №73 від 24.04.2024 ГУ Держпродспоживслужи в Полтавській області на підставі статті 27 Закону України "Про рекламу" на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 5083,00 грн за порушення частини 2 статті 16 Закону України "Про рекламу", а саме: - встановлено факт освітлення зовнішньою рекламою, що розміщена на фасаді будівлі ТЦ "МЕГА" за адресою: АДРЕСА_2 , квартир житлових будинків АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 , а також житлового будинку АДРЕСА_4 , чим порушено абзац 3 частини 2 статті 16 Закону України "Про рекламу" /а.с. 42 зі звороту, 43/. 
Рішенням про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №82 від 24.04.2024 на підставі матеріалів справи та протоколу засідання №73 від 24.04.2024 на підставі статті 27 Закону України "Про рекламу" на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1700,00 грн за порушення частини 6 статті 27 Закону України "Про рекламу", а саме: - на вимогу органу державної влади, на який згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу не надано документи, усні та/або письмові пояснення, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень /а.с. 43 зі звороту, 44/. 
Згідно листа №Вих-01-27/07.3/2477 від 29.04.2024, чеку поштового відправлення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0600916274197 /а.с. 44 зі звороту, 45/ відповідач направив позивачу за адресою: АДРЕСА_6 , рішення про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу №81 та №82 від 24.04.2024, в яких зобов`язав ФОП ОСОБА_1 у 15-денний строк після отримання рішення сплатити в установленому порядку штрафи у зазначених розмірах до Державного бюджету.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0600916274197 /а.с. 45/ спірні рішення отримані позивачем особисто 09.05.2024.
Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.
Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що оскаржувані рішення про накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, прийняті на підставі Закону України «Про рекламу» та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693, прийняті Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області без дотримання вимог, встановлених Законом України № 877-V. Оскаржувані рішення прийняті не за результатами проведення планового чи позапланового заходу державного нагляду (контролю), результати якого оформлюються відповідним актом, а на підставі інформації про виявлене порушення, отриманої відповідачем у спосіб, не передбачений законом. При цьому, позивач був позбавлений можливості бути обізнаним про проведення відповідного заходу контролю та реалізувати право на подання доказів, пояснень, міркувань і заперечень щодо предмета такого контролю. За таких обставин суд констатує, що покладені в основу оскаржуваних рішень докази одержані відповідачем з порушенням встановленого законом порядку, а тому не відповідають вимогам допустимості та не можуть бути використані як належна правова підстава для застосування до позивача штрафних санкцій. Наведене у сукупності свідчить про допущення відповідачем істотних процедурних порушень під час здійснення заходу державного контролю та збирання доказів, які не можуть вважатися формальними, оскільки такі порушення безпосередньо вплинули на реалізацію позивачем його процесуальних прав. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій прийняті з порушенням встановленої законом процедури, що є самостійною та достатньою підставою для висновку про їх протиправність та скасування, без необхідності надання правової оцінки суті виявленого відповідачем порушення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами здійснює Закон України "Про рекламу" від 03 липня 1996 року № 270/96-ВР (далі - Закон № 270/96-ВР).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 270 контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку.
Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року за № 667 (далі - Положення), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади.
На виконання пп. 8 п. 6 Положення Держпродспоживслужба для виконання покладених на неї завдань має право здійснювати заходи державного нагляду (контролю) відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1 Закону 270/96-ВР реклама, це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.
Згідно із ч. ч. 1, 6 ст. 9 Закону 270/96-ВР реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.
Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, комерційне (фірмове) найменування, торговельну марку, що правомірно використовується цією особою, належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, на якому розміщено власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу до такого приміщення, не вважається рекламою.
Відповідно до ст. 16 Закону 270/96-ВР розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів.
Порядок розміщення зовнішньої реклами регулюється Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, які затверджено постановою КМУ від 29.12.2003 року за № 2067 (далі по тексту - Правила).
Відповідно до п. 3 Правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.
Пунктом 24 Правил визначено, що виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону 270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.
Положеннями ч. 2 ст. 26 Закону 270/96-ВР визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю. Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону 270/96-ВР передбачено, що рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду.
Згідно з абз. 1 ч. 1, ч. ч. 5, 7 ст. 27 Закону 270/96-ВР особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.
Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 27 Закону 270/96-ВР за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Законом № 270/96-ВР не встановлено спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу.
Вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції врахував висновки Верховного Суду, сформульовані у постановах від 23.09.2021 у справі № 826/24133/15, від 22.06.2022 у справі № 810/3148/17 та від 17.01.2023 у справі № 826/9936/17.
Разом з тим, переглядаючи рішення суду першої інстанції у цій справі, колегія суддів вважає за необхідне застосувати актуальну судову практику Верховного Суду.
Так, 07.04.2025 Верховний Суд ухвалив постанову у справі № 280/275/24, в якій досліджено питання застосування Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" при реалізації територіальним органом Держпродспоживслужби владних управлінських функцій, які полягають у дотриманні суб`єктами господарювання законодавства про рекламу.
Верховний Суд зауважив, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону № 877-V. Якщо орган контролю вимагає документи, що виходять за межі рекламного матеріалу, така перевірка набуває ознак заходу державного нагляду в розумінні Закону № 877-V і має супроводжуватися дотриманням його процедур.
Механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами (далі - суб`єкт реклами) штрафів за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету, КРАІЛ, Національного банку) визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою КМУ від 26.05.2004 № 693 (далі - Порядок № 693).
Положеннями пунктів 2-9 Порядку № 693 визначено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.
Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, передбачені статтею 27 Закону України "Про рекламу", приймають Голова Держпродспоживслужби, його заступники, керівники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники (далі - уповноважені особи).
Уповноважена особа розпочинає розгляд справи не пізніше трьох робочих днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.
З урахуванням положень ст. 32 Закону України "Про адміністративну процедуру" уповноважена особа повідомляє суб`єкту реклами про дату, час та місце розгляду справи поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій або шляхом вручення повідомлення суб`єкту реклами або його представнику, якщо суб`єкт реклами сповістив уповноважену особу про відповідне уповноваження свого представника на отримання повідомлень, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої особи, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
У повідомленні зазначаються права та обов`язки суб`єкта реклами, зокрема інформація про право бути присутнім під час розгляду та вирішення справи, порядок ознайомлення з матеріалами, а також способи подання пояснень і зауважень та строк, протягом якого суб`єкт реклами має право їх подати.
Справа розглядається уповноваженою особою не пізніше 30 календарних днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.
У разі надходження від суб`єкта реклами або його представника клопотання про відкладення розгляду справи уповноважена особа переносить дату та час розгляду справи у межах загального строку розгляду такої справи.
Справа розглядається за участю суб`єкта реклами або його представника.
При цьому, справа розглядається без участі суб`єкта реклами або його представника у разі його неявки за умови його поінформування відповідно до пункту 5 цього Порядку та ненадходження від нього клопотання про перенесення дати та часу розгляду справи, зазначеного в пункті 7 цього Порядку.
Згідно із пунктами 16-17 Порядку № 693 у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу оформлюється у двох примірниках, один з яких залишається в уповноваженої особи, що розглядала справу, другий - вручається суб`єкту реклами або його представникові, про що на першому примірнику такого рішення робиться відповідна позначка, засвідчена підписом суб`єкта реклами або його представника. У разі розгляду справи без участі суб`єкта реклами або його представника рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу надсилається суб`єкту реклами поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.
Відповідно до пункту 19 Порядку № 693 рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу набирає чинності з дня вручення його суб`єкту реклами або його представнику.
Згідно з ч.ч. 1-7 ст. 32 Закону України "Про адміністративну процедуру" встановлено, що учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, залучаються адміністративним органом для надання пояснень і для участі у процедурних діях шляхом вручення (направлення) запрошення.
Запрошення учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, здійснюється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня відповідної процедурної дії. Цей строк може бути зменшено у разі, якщо обставини вимагають прийняття рішення у найменший строк, про що у запрошенні надається обґрунтоване пояснення. Запрошення вручається особисто під підпис, надсилається поштовим відправленням або іншими засобами зв`язку (телефоном, електронною поштою тощо) за наявними у справі контактними даними, про що в матеріалах справи робиться відповідний запис.
У запрошенні зазначаються: 1) найменування та адреса адміністративного органу; 2) назва справи, статус та мета, з якою запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи; 3) дата, час і місце, куди запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи; 4) контактний номер телефону та адреса електронної пошти адміністративного органу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) посадової особи адміністративного органу, яка розглядає справу; 5) інші відомості (за потреби).
Відсутність запрошеного належним чином учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, не перешкоджає вчиненню процедурних дій, якщо це не впливає на належний розгляд справи.
Поштове відправлення надсилається поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), за бажанням учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, - кур`єром за додаткову плату, на адресу місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідної особи або на іншу адресу, яку особа вказала для офіційного листування з нею.
Якщо час отримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, не зафіксовано, воно вважається отриманим особою на п`ятий день з дня відправлення, крім випадків, якщо є інформація, що запрошення не надійшло або надійшло пізніше. Якщо особа заявляє про неотримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, або про отримання запрошення пізніше ніж на п`ятий день з дня відправлення, на адміністративний орган покладається обов`язок доказування факту і часу отримання запрошення особою.
За фактом виявленого порушення законодавства про рекламу відносно реклами, що розміщена на фасаді будівлі ТЦ «МЕГА» за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Соборна, буд. 15/42, посадовою особою головним спеціалістом відділу контролю за регульованими цінами Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Мирною Н.М. був складений протокол про порушення законодавства про рекламу № 74 від 08.04.2024 (за недотримання встановлених законом вимог щодо порядку розповсюдження реклами, а саме: - встановлено факт освітлення зовнішньою рекламою, що розміщена на фасаді будівлі ТЦ «МЕГА» за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Соборна, буд. 15/42, квартир житлових будинків № 26/37 та № 28/40 по вул. Соборній, а також житлового будинку № 13/39 по вул. Шевченка, чим порушено абз. 3 ч. 2. ст.16 Закону України «Про рекламу». 
На підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу № 74 від 08.04.2024 та доданих матеріалів (відео реклами) щодо наявних ознак порушень законодавства про рекламу, вирішено у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок накладання штрафів за порушення законодавства України про рекламу» № 693 від 26.05.2004 розпочати розгляд справи про порушення законодавства про рекламу за недотримання встановлених Законом України «Про рекламу» вимог щодо порядку розповсюдження реклами та винесено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу № 74 від 08.04.2024.
Відповідач звернувся листом № 01-27/07.3/1091 від 01.03.2024 до Позивача з вимогою надати в термін до 13 березня 2024 року наступні документи: - належним чином завірені свідоцтво про державну реєстрацію або витяг з ЄДРПОУ підприємця, документи на право власності або оренди площини на якій розміщено вищевказаний рекламний засіб; - дозвільні документи на спеціальні конструкції, дозволи на розміщення зовнішньої реклами; - документи, які підтверджують вартість рекламних засобів виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України; - письмові пояснення з приводу виявлених порушень. 
У зв`язку з тим , що позивач разом з поясненнями від 13.03.2024 не надав запрошувані документи в повному обсязі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу», для прийняття рішень у відповідності закону листом № 01-27/07.3/1360 від 18.03.2024 відповідач вдруге звернувся до позивача з вимогою надати в термін до 28 березня 2024 року наступні документи: - вартість оренди місця для розміщення рекламного засобу; - технічний паспорт на виріб – світлодіодний екран (технічні характеристики), вартість світлодіодного екрана розміром 7000*4000 мм, розміщеного на будівлі за адресою: вул. Соборна, буд. 15/42 - суми коштів, отримані від замовників реклами, які розміщували рекламу на рекламному засобі (світлодіодний екран), який розміщено на будівлі за адресою: вул. Соборна, буд 15/42 з 02.04.2021 по теперешній час; - суми коштів, витрачені на живлення світлодіодного екрану, який розміщено на будівлі за адресою: вул. Соборна, буд 15/42, його технічне обслуговування, прибирання, ремонт та інші витрати, пов`язані з його утриманням з 02.04.2021 по теперешній час та повідомив про передбачену ч. 6 ст. 27 Закону України «Про рекламу» відповідальність, за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень. 
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0600900919686 лист вручено особисто 28.03.2024. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ГУ Держпродспоживслужба в Полтавській області вимагала виключно ті документи, про вартість розповсюдженої реклами з підтверджуючими документами, що у свою чергу, свідчить про те, що відповідачем не здійснювались заходи державного нагляду (контролю), на які поширюються положення Закону №877-V, а здійснювався контроль за дотриманням законодавства про рекламу.
А відтак, посилання позивача на недотримання відповідачем порядку проведення заходу державного нагляду (контролю), встановленого приписами Закону № 877-V (не видання наказу, не оформлення посвідчення на перевірку, не складання уніфікованого акту та інше), є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеними правовими висновками Верховного Суду, які є застосовними до правовідносин і у даній справі, виходячи з вимог частини 5 статті 242 КАС України.
Листом №Вих-01-27/07.3/1956 від 11.04.2024 відповідач повідомив позивача про те, що розгляд справи про порушення вимог законодавства про рекламу відбудеться 24.04.2024 о 10 год. 00 хв. в приміщенні Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області за адресою: вул. Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, 36020, а також роз`яснив, що відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про рекламу" рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду /а.с. 38 зі звороту, 39/.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0600909324375 вищевказаний лист вручено позивачу особисто 17.04.2024 /а.с. 39 зі звороту/.
24.04.2024 посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області складено протокол №73 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу, за змістом якого рекламодавцем та розповсюджувачем реклами, що розміщена на фасаді будівлі ТЦ "МЕГА" за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Соборна, б.15/42 (зовнішня реклама на електронному табло (світлодіодний екран) є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 . Під час проведення засідання фізична особа-підприємець ОСОБА_1 присутній. На дату проведення засідання до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавські області не надійшла відповідь на запитувану інформацію від ФОП ОСОБА_1 . Таким чином в ході розгляду справи про порушення законодавства про рекламу ФОП ОСОБА_1 неможливо встановити вартість рекламного засобу та вартість реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону. При огляді реклами 24.04.2024, в день запланованого засідання робочої групи, встановлено, що рекламний засіб працює. З огляду на викладене, вирішено: 1. Прийняти рішення про накладання штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ін.код НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ), за неподання інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) гривень; 2. Прийняти рішення про накладання штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ін.код НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ), за недотримання встановлених законом вимог щодо порядку розповсюдження реклами. Визначити суму штрафних санкцій в розмірі 299 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5083 грн /а.с. 40-42/.
Тобто, відповідачем виявлено зовнішню рекламу, розміщену на електронному табло (LED-екрані), та встановлено факт її освітлення, внаслідок чого освітленням було охоплено житлові будинки, що свідчить про недотримання вимог абзацу третього частини другої статті 16 Закону України «Про рекламу».
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема протоколом про порушення законодавства про рекламу та відеозаписом.
При цьому , позивач не заперечує самого факту розміщення рекламного засобу та не надає доказів, які б спростовували встановлений відповідачем факт освітлення зовнішньою рекламою житлових будинків.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у діях позивача порушення вимог частини другої статті 16 Закону України «Про рекламу», що є передбаченою законом підставою для застосування відповідальності відповідно до статті 27 цього Закону.
Щодо рішення про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу» рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами на вимогу органу державної влади, на який покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення та необхідні для здійснення таким органом передбачених законом повноважень.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач направив позивачу вимоги про надання інформації, необхідної для встановлення вартості рекламного засобу та вартості розповсюдженої реклами. Вказані вимоги були отримані позивачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Водночас, позивач не надав запитуваної інформації, внаслідок чого під час розгляду справи відповідач не мав можливості встановити вартість рекламного засобу та вартість реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону України «Про рекламу».
Також, колегія суддів зазначає , що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, був присутній під час її розгляду, однак доказів поважності причин неподання запитуваної інформації або доказів її фактичного надання відповідачу суду не надав.
За змістом частини шостої статті 27 Закону України «Про рекламу» за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, на відповідних суб`єктів накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про наявність правових підстав для застосування до позивача штрафу у розмірі 1700,00 грн.
Посилання суду першої інстанції на те, що відповідач збирав зазначену інформацію з порушенням вимог Закону № 877-V, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки витребування документів та іншої інформації у межах контролю за дотриманням законодавства про рекламу прямо передбачено статтею 26 Закону України «Про рекламу», а сам такий контроль, відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 280/275/24, не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону № 877-V.
Отже, оскаржувані рішення про накладення штрафів прийняті відповідачем у межах наданих йому законом повноважень, на підставі встановлених обставин та з дотриманням спеціальної процедури, передбаченої законодавством про рекламу.
Наведене не враховано судом першої інстанції при вирішенні справи по суті.
Щодо посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду, колегія суддів зауважує, що правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.
При встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду кожен правовий висновок Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів. У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
Слід звернути увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово надавала роз`яснення як треба розуміти подібність правовідносин. Втім, у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20, пункт 39) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свої висновки щодо визначення подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність варто також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Колегія суддів відхиляє доводи суду першої інстанції з посиланням на правову позицію висловлену у постановах Верховного Суду , наведених у рішенні , оскільки згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 07.04.2025 у справі № 280/275/24.
Зважаючи на вказане судове рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною. Подібний правовий висновок був сформульований і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 у справі № 916/214/20.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах, які є предметом судового аналізу у цій справі, накладення штрафів на позивача за порушення законодавства про рекламу фактично відбулося за відсутності самого заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства України про рекламу є помилковими.
Посилання на рішення апеляційного суду також до увагу судом не приймаються, оскільки такі рішення не є рішеннями в розумінні вимог які в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” та ст. 242 КАС України , які враховуються судом при застосуванні таких норм права.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Не врахування судом першої інстанції зазначених обставин, призвело до неправильного вирішення справи, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 по справі № 440/6155/24 скасувати.
Прийняти нове судове рішення , яким в задоволенні позову Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя | (підпис) | З.Г. Подобайло
Судді | (підпис)  (підпис) | М.О. Семененко   І.С. Чалий