ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року 
м. Київ

cправа № 902/847/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І., 
за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

представники учасників справи:
представник скаржника - Лобанов О. О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2026
у складі колегії суддів: Саврій В.А. (головуючий), Коломис В.В., Миханюк М.В. 
та на постанову Господарського суду Вінницької області від 17.03.2026
у складі судді Тісецького С. С.
у справі № 902/847/24 
за заявою  ОСОБА_1 
про неплатоспроможність, -

ВСТАНОВИВ

На розгляд суду постало питання щодо переходу до процедури погашення боргів у справі про неплатоспроможність фізичної особи або закриття провадження у справі. 

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
1. 07.10.2024 ухвалою Господарського суду Вінницької області відкрито провадження у справі №902/847/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією у справі арбітражного керуючого Калініна П.О.
2. 01.04.2025 ухвалою місцевого господарського суду встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів у справі №902/847/24, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (керуючим реструктуризацією) Калініним П. О. до реєстру вимог кредиторів боржника - ОСОБА_1 , а саме: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк", Банк) в розмірі - 3 654 501,71 грн, з яких: 3 326 064,27 грн - основний борг за кредитом і відсотками (друга черга задоволення вимог кредиторів), 328 437,44 грн - пеня (третя черга задоволення вимог кредиторів); а також 6 056,00 грн - витрат на сплату судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів) у справі №902/847/24. Зобов`язано арбітражного керуючого (керуючого реструктуризацією) Калініна П. О. з дотриманням положень КУзПБ організувати проведення зборів кредиторів у відповідності з п. 1 ч. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) та надати суду протокольне рішення відносно подальшої процедури у справі №902/847/24.
3. 02.05.2025 до суду від арбітражного керуючого Калініна П. О. надійшов лист № 1-21/659 від 02.05.2025, до якого додано протокол зборів кредиторів від 29.04.2025 року (шляхом опитування), за результатами проведення яких, рішення з питань порядку денного: 1. Розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника в редакції від 28.01.2025. 2. Прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів в редакції від 25.05.2023 або про звернення з клопотанням до Господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність - не прийнято (АТ "Ощадбанк" проголосував проти).
4. В судовому засіданні 27.05.2025 в ході розгляду справи арбітражний керуючий та представник кредитора надали пояснення щодо обставин справи, зокрема, щодо поданих до суду документів. Також на запитання суду пояснили, що кредитором та боржником не розглядалось питання щодо перегляду розміру суми (9 500 грн), яка буде виділятись боржником для погашення заборгованості перед кредитором, та відповідно, щодо внесення змін при розробці плану реструктуризації боргів боржника, який би враховував інтереси як боржника, так і кредитора.
5. В подальшому, розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема, для вирішення питання щодо погодження умов плану реструктуризації боргів боржника та відповідного перегляду щомісячного розміру суми, яка буде виділятись боржником для погашення заборгованості перед кредитором, яка б враховувала інтереси як боржника так і кредитора.
6. 12.03.2026 до суду від арбітражного керуючого Калініна П. О. надійшов лист № 1-21/709 від 11.03.2026, до якого, зокрема, додано план реструктуризації боргів в редакції від 24.02.2026, яким окрім іншого, визначено таке:

Наразі ОСОБА_1 офіційно працевлаштована ТОВ "CI EC ДІ ЛАБ" на посаді фахівця з питань територіального розвитку, з 08.12.2025 з заробітною платою 39 155,85 грн, неодружена та до цього перебула в декретній відпустці і перебуває на утриманні двоє малолітніх дітей, але цих коштів не вистачає, щоб погасити зазначені боргові зобов`язання.

ОСОБА_1 пропонує, починаючи дати затвердження плану реструктуризації, здійснити погашення кредитної заборгованості: виділяти для погашення заборгованості перед визнаним кредитором в рамках 60 місяців по 12 000,00 гривень з заробітної плати (що становить близько 30% від заробітної платні щомісячно) та списанням залишку боргу.

Також існують необхідні поточні щомісячні витрати на утримання дітей (віком 4 та 6 років) та на себе, а саме: спортивні гуртки - 2 000,00 грн, дошколярик - 1 000,00 грн, харчування на трьох - 18 000 грн, одяг в середньому на місяць - 2 000,00 грн, оплата комунальних послуг - 2 500,00 грн, послуги з надання догляду за дітьми - 2 000,00 грн в місяць.

У випадку закриття процедури банкрутства, і враховуючи, що іншого ліквідного майна у боржника не має, єдиним джерелом погашення заборгованості перед кредитором буде стягнення з заробітної плати у вигляді 20% щомісячно, в тому числі мінус 10% виконавчого збору, що приблизно буде становити 7 200,00 грн щомісячно. Також у випадку не виконання плану реструктуризації, за клопотанням визнаного кредитора, суд закриває провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_1 .

Сума вимог кредитора: АТ "Державний ощадний банк України" в розмірі - 3 654 501,71 грн, з яких: 3 326 064,27 грн - основний борг за кредитом і відсотками (друга черга задоволення вимог кредиторів), 328 437,44 грн - пеня (третя черга задоволення вимог кредиторів); а також 6 056,00 грн - витрат на сплату судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів).

Розмір суми на погашення заборгованості за кредитними договорами: 6 056,00 грн - витрат на сплату судового збору та погашення заборгованості перед визнаним кредитором в рамках 60 місяців по 12 000,00 грн з заробітної плати.

Сума вимог кредиторів, що підлягає списанню/прощенню: 2 600 009,00 грн - основний борг за кредитом і відсотками та 328 437,44 грн - пеня.

Майновий стан боржника: нерухоме майно відсутнє, рухоме майно відсутнє.

Доходи боржника - працевлаштована ТОВ "CI EC ДІ ЛАБ", код ЄДРПОУ 42519264 на посаді фахівця з питань територіального розвитку з 08.12.2025 з заробітною платою 39155,85 грн.

Доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури банкрутства - 2349351 гривень.

Розмір суми, яка щомісячно виділятиметься для погашення вимог кредитора - 12000 грн/міс.

Розмір суми, яка щомісячно залишатиметься боржнику для задоволення побутових потреб - 27155,85 грн/міс.
Зміна способу та порядку виконання зобов`язань: відсутні.

Відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини.

Відстрочення боргу чи його частини - 60 місяців.

Виконання зобов`язань третіми особами - не передбачено.

Заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредитора: розстрочка погашення боргів на 60 місяців та списання боргу.

Строк виконання плану реструктуризації боргу боржника - 60 місяців.

Додаткові умови виконання плану реструктуризації боргу боржника - відсутні.

Умови та порядок внесення змін та доповнень до плану реструктуризації боргу боржника: зміни та доповнення до плану реструктуризації боргу боржника вносяться господарським судом за вмотивованим клопотанням боржника.

Участь керуючого реструктуризацією у виконанні плану реструктуризації боргу боржника, його повноваження та джерела виплати йому основної винагороди: керуючий реструктуризацією організовує проведення зборів кредиторів щодо затвердження плану реструктуризації боргу боржника, та протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргу подає до господарського суду заяву про затвердження плану реструктуризації боргу.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.
7. 11.03.2026 року відбулись збори кредиторів (протокол від 11.03.2026 року, шляхом опитування), з наступним порядком денним:
(1) Розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника.
(2)Розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника в редакції від 04.07.2025.
(3) Прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів в редакції від 04.07.2025 або про звернення з клопотанням до Господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
(4) Звіт керуючого реструктуризацією Калініна П. О. про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому у справі.
8. За наслідками проведення зборів кредиторів, єдиним кредитором у справі прийнято наступні рішення:

По першому питанню: "Звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника ОСОБА_1 схвалити" - кредитор AT "Ощадбанк" утримався щодо голосування.

Щодо другого питання порядку денного зборів кредиторів, за змістом протоколу, вбачається, що було запропоновано кредитору погодити запропонований проект плану реструктуризації в редакції від 24.02.2026, а саме щомісячне погашення кредиторської заборгованості в сумі 12 000 грн щомісяця, протягом 60 місяців з моменту затвердження плану реструктуризації Господарським судом Вінницької області. Залишок суми боржником пропонується до списання.

Кредитор - AT "Ощадбанк" надав відповідь з цього приводу, в якій виступає проти суми запропонованого боржником погашення кредиторської заборгованості. Натомість запропонував розглянути можливість розроблення проекту плану реструктуризації боргів на наступних умовах: 
- строк виконання плану реструктуризації боргів - 10 років, або 120 місяців; 
- розмір суми для щомісячного погашення заборгованості - 29 498,85 грн; 
- розмір суми, що залишатиметься боржнику - 9 657,00 грн.

Боржник із запропонованими кредитором умовами не погоджується та наполягає на умовах, які викладені в проекті плану реструктуризації боргів в редакції від 24.02.2026.

Так, по другому питанню: "Погодитись із запропонованим проектом плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 в редакції від 24.02.2026 року" - кредитор AT "Ощадбанк " проголосував проти.

По третьому питанню: "Схвалити запропонований проект плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 в редакції від 24.02.2026 року" - кредитор AT "Ощадбанк" проголосував проти.

По четвертому питанню: "3віт арбітражного керуючого щодо нарахування та виплати грошової винагороди схвалити" - кредитор AT "Ощадбанк" утримався щодо голосування.
9. 17.03.2026 до суду першої інстанції від представника Банку надійшло клопотання №55/5.8-03/35215/2026 від 11.03.2026 про закриття провадження у справі. У вказаному клопотанні банк зазначає, що в плані не наведено причин неплатоспроможності боржника, не враховано можливість встановлення строку до 10 років, а також безпідставно завищено суму коштів, що залишається боржнику (27 155,85 грн замість обґрунтованих 8 787 грн), що дозволило б збільшити щомісячний платіж до 30 368,85 грн. При цьому боржник пропонує сплачувати лише 12 000 грн на місяць без належного обґрунтування, що, на думку Банку, свідчить про нереальність і невиконуваність плану. Кредитор також вказує на відсутність повної інформації про причини неплатоспроможності, рух коштів та активів боржника, що свідчить про недобросовісну поведінку. За умовами плану передбачається погашення лише 720 тис. грн (19,7%) при списанні 2,93 млн грн (80,3% боргу), що банк вважає неприйнятним і таким, що фактично зводиться до прощення боргу. Крім того, не враховано пропозиції банку, а також відсутня інформація про можливі активи (зокрема банківські сейфи), що викликає сумніви у достовірності фінансового стану боржника. Банк вважає, що боржник не вжив заходів для покращення свого майнового стану та зловживає процедурою банкрутства з метою списання боргу. З огляду на це кредитор наполягав, що план є економічно необґрунтованим і невиконуваним, а поведінка боржника - недобросовісною, що відповідно до ст.ст. 123, 124, 126 КУзПБ є підставою для закриття провадження у справі.
10. Судами також встановлено, що згідно з наявним в матеріалах справи звітом керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій боржника станом на 21.11.2024 та доданих до нього доказів, вбачається, що з метою пошуку майна боржника - фізичної особи звернувся з наступними запитами:

- до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, на який надійшла відповідь про відсутність відомостей про реєстрацію за боржником земельних ділянок;

- до ГУ ДПС у Вінницькій області, на який було надано відповідь про те, що боржник не перебуває на податковому обліку як фізична особа - підприємець;

- до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, на який було надано відповідь про те, що боржник стороною по договорах купівля-продажу об`єктів приватизації, укладених Регіональним відділенням не виступала;

- до територіального сервісного центру МВС №0541, на який була отримана відповідь, що за боржником транспортних засобів не зареєстровано;

- до КП "Вінницьке ООБТІ", на який була отримана відповідь, що за боржником станом на 31.12.2012 право власності на нерухомість не зареєстровано;

- до управління Держпраці у Вінницькій області, на який надана довідка про відсутності інформації щодо реєстрації за боржником об`єктів підвищеної небезпеки, великотонажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування;

- до ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області, на який надана інформація про те, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані;

- до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України, на який була отримана відповідь, що інформація про те, що гр. ОСОБА_1 серед власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств відсутня.

11. Також було проведено перевірку майнового стану боржника за місцем проживання, за наслідками якої складено акт від 21.10.2024, згідно з яким: у відповідності до ухвали Господарського суду Вінницької області від 07.10.2024 у справі №902/847/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 та розпорядження керуючого реструктуризацією Калініна П. О. від 17.10.2024, ОСОБА_2 разом із боржником, ОСОБА_1 та представником боржника Покоєвичем А. О. проведено інвентаризацію майна боржника за місцем фактичного проживання, а саме АДРЕСА_1 .
12. Під час інвентаризації було виявлено предмети щоденного побутового особистого вжитку (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речі індивідуального користування (одяг, взуття), які належать боржнику та неповнолітнім членам родини боржника. На вищеперераховане майно не може бути звернено стягнення, відповідно до додатку до Закону України "Про виконавче провадження".
13. У відповідності до положень КУзПБ, керуючим реструктуризацією були отримані відповіді від державних та комунальних установ щодо відсутності зареєстрованої власності, а саме нерухомого та рухомого майна, а також інших майнових активів за боржником ОСОБА_1 . Інше майно у боржника відсутнє.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду
14. 17.03.2026 постановою Господарського суду Вінницької області у справі №902/847/24, зокрема, відмовлено в задоволенні клопотання Банку про закриття провадження у справі № 902/847/24; припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 у справі № 902/847/24; визнано ОСОБА_1 банкрутом; введено процедуру погашення боргів ОСОБА_1 у справі № 902/847/24; призначено керуючим реалізацією майна боржника - ОСОБА_1 арбітражного керуючого Калініна Павла Олексійовича. 
15. 25.05.2026 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду (повну постанову складено 01.06.2026) апеляційну скаргу Банку на постанову Господарського суду Вінницької області від 17.03.2026 у справі № 902/847/24 залишено без задоволення, а постанову Господарського суду Вінницької області від 17.03.2026 у справі № 902/847/24 - без змін. 
16. Судові рішення мотивовані відсутністю обставин, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами, а відтак немає підстав для закриття провадження у цій справі. 
17. З огляду на те, що станом на дату винесення постанови минуло більше трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 суду не було подано погодженого боржником і схваленого кредитором плану реструктуризації боргів боржника, умови якого б враховували інтереси та влаштовували як боржника так і кредитора, наявні ознаки неплатоспроможності боржника, суди дійшли висновку про наявність визнання боржника банкрутом та відкриття процедури погашення боргів у справі №902/847/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги 
18. 19.06.2026 Банком подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить:
- скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 та постанову Господарського суду Вінницької області від 17.03.2026 у справі № 902/847/24;
- прийняти нову постанову про закриття провадження у справі № 902/847/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ;
- альтернативно, у разі якщо Верховний Суд дійде висновку про неможливість ухвалення нового рішення без додаткового встановлення фактичних обставин, скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 та постанову Господарського суду Вінницької області від 17.03.2026 у справі № 902/847/24 і направити справу на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.
19. В касаційній скарзі Банк зазначає, що між ним та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого Банк надав грошові кошти в сумі 90 тис доларів США на придбання двокімнатної квартири, що розташована в АДРЕСА_2 . Задля забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, зокрема, було укладено договір іпотеки, предметом якого є вказана квартира та договір поруки. Рішенням районного суду було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором з боржниці та поручителя та, в подальшому, реалізовано на прилюдних торгах предмет іпотеки - зазначену вище квартиру, а отримані кошти направлено на погашення заборгованості. Надалі, іншим судовим рішенням було розірвано договір про іпотечний кредит, стягнуто солідарно з боржниці та поручителя заборгованість за кредитом в розмірі 28 298,26 доларів США, що еквівалентно 225 777,67 грн. У справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 визнано грошові вимоги Банку в сумі 3 660 557,71 грн. Вказує, що Банк просив суд закрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 з підстав, зокрема, порушення вимог ст. 124 КУзПБ, неналежного обґрунтування сум, які пропонується до погашення, завідомої невиконуваності плану реструктуризації, неприйнятності умов для Банку, не внесення пропозицій Банку до плану, сумнівів щодо джерел існування боржника та його сім`ї, достовірності задекларованих активів, недобросовісності боржника.
20. Підставою касаційного оскарження Банк вказує п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та стверджує, що суди попередніх інстанцій застосували ч. 11 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 123, 124 КУзПБ, а також ст. ст. 86, 236, 282 ГПК України без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, від 20.09.2022 у справі № 920/27/21, від 13.06.2023 у справі № 914/2840/21, від 01.09.2021 у справі № 917/2088/19, від 21.06.2022 у справі № 903/264/21, від 08.12.2022 у справі № 916/1482/21, від 16.12.2021 у справі № 910/8306/20, від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15, від 23.12.2021 у справі № 924/1155/18 та від 13.05.2025 у справі № 904/3275/23, від 24.06.2025 у справі № 927/509/24, від 02.10.2025 у справі №910/17033/23, від 20.11.2025 у справі № 902/1180/24.
21. Також Банк посилається на п. 4 ч. 2 ст. 287, ч. 3 ст. 310 ГПК України та зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином зібрані у справі докази та не надали належної правової оцінки доводам Банку щодо очевидної економічної необґрунтованості та фактичної нереальності та невиконуваності запропонованого плану реструктуризації, активної, а не пасивної, поведінки Банку як єдиного кредитора, щодо не застосовування 10-річного строку реструктуризації для житлового іпотечного кредиту, збалансованості запропонованих боржником платежів та отримуваного доходу, відсутності пояснення причин неплатоспроможності, порушення правомірних очікувань Банку. 
22. На переконання Банку, відсутність схваленого плану обумовлена не пасивністю банку, а змістом самого плану, який свідчить про спробу використати процедуру неплатоспроможності як механізм майже повного звільнення від боргу, поведінкою боржника та неналежним виконанням повноважень арбітражним керуючим. 
23. Банк вказує, що недостовірність задекларованих боржницею доходів та витрат, ненадання доказів про вжиття заходів з покращення свого фінансового стану, намагання використати процедуру для списання боргів, недобросовісність боржника є підставою для закриття провадження у цій справі про неплатоспроможність. 

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
24. Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходило. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
25. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
26. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання щодо переходу до наступної судової процедури у справі про неплатоспроможність фізичної особи або закриття провадження у справі.
27. Верховний Суд, здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.
28. Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.
29. Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
30. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 124 КУзПБ у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).
31. План реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо) (ч. 3 ст. 124 КУзПБ).
32. Розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність віднесено до основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (ч. 2, 3 ст. 123 КУзПБ).
33.  Верховний Суд звертається до висновків в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, на яку, серед іншого посилається Банк в касаційній скарзі, та які полягають у наступному.
34. Процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
35.  Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
36. За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
37.  До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
38. КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:
- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ;
- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ);
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).
39. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
40. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
41. Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
42. Неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
43. Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.
44. Водночас очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей.
45. За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною одинадцятою статті 126 КУЗПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
46. Щодо застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.
47. Верховний Суд зауважує, що приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.
48. Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 та неодноразово підтримувалися, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29.08.2023 у справі № 910/13760/20, від 19.09.2024 у справі № 918/398/23, від 02.10.2025 у справі № 910/17033/23, на яку посилається скаржник, від 26.05.2026 у справі № 904/3867/23 та інших. 
49. У цій справі єдиним кредитором боржника є Банк із загальною сумою вимог в розмірі в розмірі - 3654501,71 грн, з яких: 3 326 064,27 грн - основний борг за кредитом і відсотками (друга черга задоволення вимог кредиторів), 328 437,44 грн - пеня (третя черга задоволення вимог кредиторів); а також 6 056,00 грн - витрат на сплату судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів).
50. В судовому засіданні суду касаційної інстанції представник Банку надав пояснення Суду про те, що квартира, яка була предметом договору іпотеки, який забезпечував виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань та на придбання якої Банком було надано відповідний кредит, була реалізована на торгах. 
51. Як вбачається з встановлених судами обставин, провадження у справі про неплатоспроможність боржника відкрито 07.10.2024, станом на момент постановлення оскаржуваної постанови від 17.03.2026 господарському суду першої інстанції єдиним кредитором боржника не було схвалено план реструктуризації боргів боржника.
52. Натомість Банк наполягав на необхідності закриття провадження у цій справі про неплатоспроможність, стверджуючи про невідповідність плану вимогам КУзПБ, зокрема не зазначення причин неплатоспроможності, недобросовісність боржника, неприйнятність умов плану реструктуризації для Банку, можливість збільшення строку виконання плану та зменшення суми, яка залишатиметься боржнику. 
53. Дослідивши наявні матеріали справи, суди встановили, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недостовірність даних внесених ОСОБА_1 до декларацій про майновий стан. Разом з тим Банком не доведено із посиланням на відповідні докази наявності у боржника та/або членів його сім`ї будь яких інших доходів, майна, витрат тощо, які були приховані боржником від учасників справи та суду та не були вказані у деклараціях про майновий стан, що б свою чергу могло б свідчити про недобросовісну поведінку ОСОБА_1 .
54. Оцінивши поданий боржником план реструктуризації боргів на відповідність його умов вимогам ст. 124 ГПК України, суди попередніх інстанцій встановили, що в плані боржником, серед іншого, зазначено, що боржниця працевлаштована, отримує заробітну плату в сумі 39 155,85 грн, незаміжня та до цього перебувала в декретній відпустці, має на утриманні двох малолітніх дітей, але вказаних коштів недостатньо для погашення боргів. Боржниця пропонує виділяти для погашення боргів по 12 000 грн (близько 30 % заробітної плати) щомісяця протягом 60 місяців, залишок боргу списати, сума, яка залишатиметься боржнику для задоволення побутових потреб - 27 155,85 грн. Зі встановлених судами обставин також вбачається, що план складений з урахуванням необхідних поточних витрат на утримання дітей та побутових витрат. Зазначено, що у випадку закриття процедури банкрутства та за відсутності ліквідного майна у боржника єдиним джерелом погашення заборгованості буде стягнення 20% заробітної плати, що становитиме близько 7 200 грн щомісяця. Боржником наведено обставини, які спричинили її неплатоспроможність, а саме: перебування в декретній відпустці, утримання двох малолітніх дітей, але наявних коштів не вистачає, щоб погасити зазначені боргові зобов`язання.
55. Судами встановлено, що поданий боржницею план реструктуризації містить всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 124 КУзПБ. 
56. Крім того, судами встановлено вжиття боржником заходів стосовно покращення свого фінансового стану, а саме - при зверненні до суду з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, боржник зазначала, що офіційно працевлаштована в АТ "Київський вітамінний завод" на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту зовнішньої служби з 01.05.2024 з заробітною платою 28 000 грн, та з липня - 30 000 грн; до цього перебула в декретній відпустці. В подальшому, згідно з наказом (розпорядженням) ТОВ "CI EC ДІ ЛАБ" №2327-к/тр від 05.12.2025 "Про прийняття на роботу", ОСОБА_1 прийнято з 08.12.2025 на посаду фахівця з питань територіального розвитку, з окладом (тарифною ставкою) в розмірі 39 155,85 грн, на умовах неповного робочу часу, 20 год.
57. Судами також здійснено оцінку запропонованого боржницею плану реструктуризації через призму реальності та виконуваності та зазначено, що загальна сума, яка боржником пропонується для погашення - 6 056 грн витрат на сплату судового збору та 720 000 грн заборгованості (погашення протягом 60 місяців рівними щомісячними платежами в розмірі 12 000 грн), розрахована саме на виконання положень ст.124 КУзПБ, оскільки, вона є цілком реальною, враховуючи доходи боржника (39 155,85 грн) та очікуваний розмір доходів протягом процедури банкрутства (60 місяців) в сумі 2 349 351 грн, а також враховуючи сімейний стан боржника, витрати для задоволення побутових потреб боржника та утримання двох малолітніх дітей 2019, 2021 р.н., що робить план реструктуризації економічно виконуваним, згідно з вимогами законодавства.
58. Відносно тверджень Банку про недобросовісне використання ОСОБА_1 процедури неплатоспроможності, то судами попередніх інстанцій було в повній мірі перевірено добросовісність боржника через повноту розкриття майна і доходів, пояснення причин неплатоспроможності, поведінку у процедурі неплатоспроможності, реальність запропонованого плану та зроблено обґрунтований висновок про відсутність недобросовісної поведінки боржника. 
59. В свою чергу, як з`ясовано судами, запропонований Банком мінімальний розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб в розмірі 8 787 грн не відповідає вимогам п. 7 ч. 2 ст. 124 КУзПБ (у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні), оскільки ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" розмір прожиткового мінімуму становить: для дітей віком до 6 років - 2 817 грн; дітей віком від 6 до 18 років - 3 512 грн; працездатних осіб - 3 328 грн (9 657 грн). Також Банком було запропоновано розмір суми щомісячного платежу в сумі 30 368,85 грн, що становить 77,6% від щомісячного доходу боржника.
60. Колегія суддів погоджується із судами попередніх інстанцій, що такі умови свідчать про неврахування Банком дотримання балансу інтересів боржника та кредитора. Суд апеляційної інстанції також обґрунтовано зауважив, що запропонований боржницею план є реальним та більш вигідним для кредитора порівняно з виконавчим провадженням. 
61. Отже, встановивши наявність ознак неплатоспроможності боржника, відсутність схваленого зборами кредиторів плану реструктуризації боргів боржника, оцінивши добросовісність боржника та з`ясувавши відсутність обставин, які б свідчили про недобросовісну поведінку боржника з метою приховування доходів, або наявність наміру ухилитись від погашення боргу перед кредитором у будь-який спосіб, оцінивши позицію кредитора, користуючись дискрецією господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, суди попередніх інстанцій ухвалили законне та обґрунтоване рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника.
62. На переконання колегії суддів, твердження скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права у зв`язку з неповним з`ясуванням всіх обставин у справі, по своїй суті зводиться до незгоди з наданою судами оцінкою доказам у справі та спрямовані на спонукання Верховного Суду здійснити переоцінку доказів і встановити інші обставини справи ніж ті, які вже встановлені судами в оскаржуваних рішеннях, що в силу положень статті 300 ГПК України виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.
63. Зміст оскаржуваних судових рішень свідчить про повне дослідження судами наявних матеріалів справи, а висновки судів відповідають встановленим ними обставинам. Водночас, скаржник не зазначає, який конкретний доказ у справі не був оцінений судами чи був досліджений з порушенням процесуального закону.
64. Відносно посилання в касаційній скарзі на неврахування висновків Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15, в якій розглядалося питання щодо можливості закриття судами провадження у справах про банкрутство боржників, включених до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, від 23.12.2021 у справі № 924/1155/18, де предметом судового розгляду було питання затвердження плану санації та введення процедури санації боржника, колегія суддів зазначає, що висновки суду касаційної інстанції у вказаних справах зроблені судом в провадженнях у справах про банкрутство юридичних осіб і питання застосування ст. 123, 124, ч. 11 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУзПБ у цих справах не розглядалося. Отже, скаржник посилається на нерелевантну судову практику.
65. Щодо тверджень скаржника про неврахування судами висновків Верховного Суду в постановах від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, від 20.09.2022 у справі № 920/27/21, від 13.06.2023 у справі № 914/2840/21, від 01.09.2021 у справі № 917/2088/19, від 21.06.2022 у справі № 903/264/21, від 08.12.2022 у справі № 916/1482/21, від 16.12.2021 у справі № 910/8306/20, від 13.05.2025 у справі № 904/3275/23, від 24.06.2025 у справі № 927/509/24, від 02.10.2025 у справі №910/17033/23, від 20.11.2025 у справі № 902/1180/24 Суд зазначає наступне.
66. Неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
67. При цьому, для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, скаржник має навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.
68. Проте, посилання скаржника на зазначену низку постанов Верховного Суду не підтверджують неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень 123, 124, ч. 11 ст. 126, 130 КУзПБ, оскільки відмінність ухвалених рішень у вказаних Банком справах та цій справі зумовлена різним фактичними обставинами справи, встановленими судами, за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято зазначені судові рішення.
69. Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції ст. 123, 124, ч. 11 ст. 126, ч. 1 ст. 130, КУзПБ та ст. 86, 236, 282 ГПК України не підтвердилися, а Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень, тому залишає касаційну скаргу без задоволення. 
70. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть різнитися залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 указаної Конвенції, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00, пункт 23). 
71. Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
72. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
73. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України). 
74. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга АТ "Ощадбанк" підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанови судів першої та апеляційної інстанцій. 

В. Розподіл судових витрат
75. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 та постанову Господарського суду Вінницької області від 17.03.2026 у справі № 902/847/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере